OM VEGETATIONEN PA VÄNERNS SANDSTRÄNDER 229 



i^'i/lcr anui/sis förekommer ocksä h;ir. Pä ^riind af sin klibbhärigliet är 

 den \anlii^tvis helt och hallet inkriistcrad med sand, Inilket noi; kan 

 utgöra ett ganska verksamt skydd mot för stark transj)iration. Vidare 

 små kolonier af Riaiicx acctosclla, ofta rödbladig, vanligen bestående 

 af en större blommande moderplanta omgifven af en mängd små, frän 

 de långa utlöpande rötterna uppskjutande rosettjjlantor. Ilar och där 

 ser man ett enstaka exemplar af / lola caiiiiia, nästan alllitl med kleisto- 

 gama blommor. Stundom trätifar man redan i detta bälte små dyner i 

 miniat\'r framkallade genom att någon växt med buskformigt växtsätt 

 samlar och kvarhäller sanden mellan sina grenar. V.n sädan är Salix 

 npciLW som här liksom pa haf\ets sandstränder flerstädes förekommer. 

 Ett exemplar af denna buske ter sig då som en liten sandkulle, ur hvilken 

 öfverallt gröna k\'istar sticka fram.' Att den icke helt och hållet öfver- 

 sandas, beror naturligtvis pä att de tunnare grenspetsarna ej förmå kvar- 

 hälla sanden mellan sig. Pa liknande sätt kan Sao/na nodosa förhålla 

 sig. Den når vid sådana tillfallen en storlek och rikgrenighet (v. raiiio- 

 sissiwa), som den aldrig skulle kunna uppnå, om ej dess tunna, sköra 

 grenar stöddes af sanden. Ktt enda dylikt exemplar mätte i tvär- 

 genomskärning ej mindre än 38 cm. och liknade en liten grön kulle 

 öfversållad af hvita blommor. 



Längre upp mot dynernas fot, dit vågorna ej nå, i)lägar vegeta- 

 tionen vara något tätare, mest beroende pä att en del perenna växter 

 här lyckats hålla sig kvar. På grund af den för sandväxter karakteri- 

 stiska rika utlöparbildningen, bilda de ofta större eller mindre bestånd 

 (fig- 3). som kvarhålla sanden och bidraga till dynbildningen. Som 

 exempel på i detta bälte förekommande växter kan jag anföra följande: 

 Achillea millefolium, som med sina ej synnerligen långa, men tätt hop- 

 filtade, rikligt birotdrifvande utlöpare ganska bra binder sanden, Agro- 

 stis slolonifera här mera upprätt växande än på den väta sandstranden, 

 Calamagrosfis uegleela, Cerastiiim scDiidccatidnim, CiisiuDi arveiise, 

 Equisctum palustre med rikt grenadl underjordssystem, mycket vanlig, 

 ofta bildande stora bestånd, Hieraciiim pilosclla ß. viresccns, Hiera- 

 cium rigidiim med på undersidan rödfärgade blad, Leontodon auiumnale, 

 Rumex acetosella, Scdiim acre, här svnnerligcn rikligt försedd med de 

 egendomliga rotgrenskni])i)en, som Warm ING' beskrifvit och af bildat 



' Pa alldeles samma satt förhålla sig Ju/i//)c>-us-h\.\sV..\r på Slattösand enligt 

 \\'nsi:(;K 1. c. p. 149. 



' Psammoph. Form., p. 185 samt Exk. till Skagen, p. 85, Fig. 8. Att dylika 

 bildningar hos Seduiit nere ej endast förekomma på sandmark, framgår af att Wrrn; 

 funnit alldeles liknande på exemplar pa Ölands alfvar (se II. Wrrn;, Till de sven- 

 ska alfvarvaxternas ekologi. Akad. afh. Upsala 1906, p. loi). 



