230 



c. o. NORÉN 



hos exemplar från Danmarks sandstränder, Tanacctiun vulgare, Tussi- 

 lago farfara med långa utlöpare, Trifolium repens. Hos denna senare 

 ser man ofta här småbladen dygnet om intaga sofställning, d. v. s. 

 stå vertikalt uppätriktade. Detta är tydligen ett utslag af den hos en 

 del sandväxter tydliga sträfvan, att ställa sina blad vertikalt, hvilket 

 ju bidrager att minska den starka transpirationen (jfr Erikso.x 1. c. ]>. 

 14). Ett exemplar af Helxine convolvulus, som också förekom här, 

 hade alla bladen på sina utefter sanden kry{)ande refvor rakt u])])åt- 

 riktade. — På skyddade ställen ser man ofta små mattor af /^(? /)'///( •////>'//, 



Fig. I. Ctilai/iagrosfis-ÅynQr vid Ursand. 



mest Polytric/iuiii juiiiperiuuiii. som, där den kan fa fast fot, är en ut- 

 märkt sandbindare (jfr Waumixo, Exk. till Skagcn, p. 76). Pa sand- 

 stranden \id Halleberg fanns dessutom i detta bälte rätt talrikt en art 

 falsktryftel, Rhizopogon luteolus. vanligtxis helt och hallet eller till största 

 delen be^rafven i sanden. 



Dynerna. 



I regel öfvergår den torra sandstranden inal laml till i llxgsands- 

 dyner. Sådan förekomma, mer eller mindre utpräglade, pa alla de sid. 



