OM VEGETATIONEN PA VÄNERNS SANDSTRÄNDER 



23' 



223 iippiiiknadc större fl\'gs,-iii(lsanlio])iiingarna å Vänerns stränder. Dy- 

 nerna äro af en i furhällande till hafssträndcrnas dyner tämligen obe- 

 tydlig storlek - ile nä som nämndt en höjd af 7 — 9 m. — samt äro 

 mestadels bundna af vegetation; på flera ställen äro de skogbevuxna. 

 På några få ställen tinnas emcUerlitl ännu verkliga, rörliga fl\-gsands- 

 d\'ner, ciniru af tämligen blygsamma dimensioner. Någon större fara 

 f(")r de bakomliggande fälten torde de knappast kunna sägas utgöra. 

 Mg. I \isar sädana d\mer vid Ursand, ungefär midt emellan I{allel)crg 

 och Göta älfs utlopp ur \'äncrn. Som s)-nes ä bilden finnas här 



FifiT- 2. Carcx cc/rz/iT/vV^-bestånd a d\nerna vid Ilallebcrs^. 



detlationshalor i dynraden, ställen där \inden rifvit sönder den och 

 kastat sanden inåt land. — En annan typ utgcira de skogbe\uxna dy- 

 nerna sädana de förekomma t. ex. vid Hjortens f\-r och på östra sidan 

 af Halleberg (fig. 3). Här få vi en betydligt högre, sammanhängande 

 dynrad med till skillnad från d\'nerna pa hafskusten ungefär lika branta 

 sluttningar åt båda hällen. 



Sådana gamla dyners ut\ecklingshistoria är ej lätt att komma 

 under funtl med. luidast d)'nerna vid Ursand ge några anvisningar i 

 det fallet, anvisningar om Inilka de förnämsta primära sandbindande 

 växterna å Vänerns sandchner äro. I främsta ledet bland dem skulle 



