234 c. o. NORÉN 



stranden. På de smä upphöjningar, som finnas, kan sanden i ytan bli 

 alldeles torr, under det att den [)ä de största sträckorna i allmänhet 

 håller sig ganska fuktig, ehuru den ej är så genomdränkt af vatten, 

 som den våta sandstranden vanligen är. I västra delen af området fin- 

 nas innanför sandfälten ganska stora dyner, men för öfrigt äro blott 

 obetydliga eller inga sådana här tillfinnandes. 



V^id ett besök j)å lokalen i augusti 1902, da ett ovanligt lagt \at- 

 tenstånd var rådande i Vänern och sandfälten alltså hade m\xket stor 

 utsträckning, gjordes följande anteckningar. Ungefär en tredjedel af 

 hela sandfältets bredd upptogs af ett längs den egentliga stranden lö- 

 pande bälte af PhragDiitcs coiiiuumis. Förmodligen är det just tillva- 

 ron af detta breda Pliragiuitcs-h'2\\.Q, som hindrat uppkomsten af större 

 dyner, i det att vågornas kraft därigenom brutits, så att de ej varit i 

 stånd att uppkasta större sandmassor. Alla i kanten af beståndet eller 

 omkring öppna platser inuti detsamma stående PJirag uutcs-\xnXW\Å hade 

 ett egendomligt utseende, i det att de utsände talrika, grofva. 7 — 8 m. 

 långa, här och där rotslående ofvanjordsutlöpare (f. stoIo)iifcm)' som, 

 korsande hvarandra, betäckte stora sträckor af sanden och bidrogo 

 till dess bindande. Enligt WARMING ' förekommer denna form äfven 

 ])å Danmarks sandstränder. Ph}-agniitcs-he?,t2indQt var ganska tätt och 

 rent; en del andra växter förekommo dock äfven här såsom t. ex. 

 smärre Salix- och Abius g I utinosa-h\\?\K-A.x , som utvandrat från den in- 

 nanför sandstranden vidtagande buskskogen, Galiuui pahistic, IIolcus 

 mollis, Lysiiiiachia vulgaris, Lythruui salicaria. Poa tririalis. Potcntilla 

 aiiscriiia och, i yttre delen af bältet, Fcstuca nibra. Jidicus cjfiisus och 

 Jimcus lamprocarpus. 



Utanför Phrag »litcs-h^éXt^t vidtog den öppna, mycket glest bevuxna 

 sandstranden. Att sanden här, om också ytan stundom kan synas gan- 

 ska torr, besitter en tämligen stor fuktighet, be\'isar den omständig- 

 heten, att de mest karakteristiska växterna för tletta bälte voro Ag rost is 

 stolo)iifcra och Jiiiicus laiiiprocai pus. Andra luir mer eller mindre tal- 

 rikt f()rekommande \äxter voro Alisuia plantag o. Alopccunis gcnicula- 

 tus. A)igclica sih'cstris, Lvccpus ruropwus, Jlfafricaria iiiodora '"'iitarifiiiia, 

 Matricaria chanioiiiilla med nästan lika' köttiga bladfiikai' som fiirega- 

 ende, Xasturtiuiu paluslrc, Pc/rufilla ausiriiia. Rauumulus Jlaiinnula 

 ''■/rptaiis. Raiuiiiculus npciis, RauiDiculus scclcratus. Kuiutx niaritiiiius. 

 ett enda mycket stort exemplar, Sagiiia uodosa, Soml/us anuiisis, Siuin 



' Jfr WiTPROCK, liot. Nat. iSgi, p. 36 ocli Raixki.i.k, Dc Dan.skc Blomster- 

 planters Naturhist., p. 577. 



- ]']xk. til Skagen, p. 95. 



