H. KALDHOL. [1911 



del således, al de må va'ie ældre end inleif^laclaltiden. lalfald 

 ina den slore niieiigde med losmalerialie, som man her (inder 

 lil (le lioiesle U)|)|)e, lyde pa, al landel hei- ma ha v;erel islVil i 

 mejsel hengere lid end længere ind i Nordljord. 



Der synes derfor vanskelig al være plads foi- nogen slørre 

 sjenkning under interglaeialliden i Irakterne omkiing Stall. 



Forsi i den seiu/hicidlc lid kan her med sikkrrhcl pcufises en 

 sd-nknin;/. hvorved landel kom lil al ligge lavere end nu — 

 ved avs;elningen a\ yoldialerel ele. Vislnok har A. M. Hansen 

 luevdel, al yoldialerel er ældie. slammer Ira den store istids 

 senere del. er allsa ældre end inlerglaeialtiden; men han vil 

 nepj)e få mange med sig på den lanke, hvis man skal opfatte 

 graMiserne for den sidste istid slik, som den hidlil i alniindelig- 

 het har vivrel antat. Det er kun under forulsa'lning av, at 

 man sæ'tter den sidste istids hegyndeise lil det, man harkaidt 

 det epiglaciale tidsrum, at yoldialerel kan siges at være ældre 

 end interglacialtiden; thi umiddelbart før det epiglaciale tidsrum 

 har der vieret en påtakelig mildere periode; men hitlil har 

 det væMel almindelig al regne dette tidsrum lil den sengla- 

 eiale tid. Selv A. M. Hanskn er vistnok enig i, al den sidste 

 islid har strakt bræ'arme til råerne, saledes at sammenskyvningen 

 av disse masser regnes for et værk av den sidste istid, om han 

 end anlai' yoldialerel for at skrive sig fra el ;eldre tidsrum. 

 I midlerlid er a^leiI•inger fia denne formodede niellenili(/(/ende 

 iider(/l(iri(dlid ne})})e nof/el sled jxnust hos os. De oscillationer 

 i de kil maliske forhold, som kan j)avises i Krislianialraklen, er 

 xistiiok alle av yngre dalo end dannelsen av råerne. 



Del ma derfor ansees som sikkert, al de marine avleiiinger, 

 \i linder over monenen her på Gjermundnes, er av senglacial 

 ()|)rindelse. Fra hvilken lid mor;enen selv slammei-, er derimol 

 vanskeligere al sige, sålænge her ikke er foi-elal mermere studier 

 over de kvartære avleiringer i Romsdalen. Der kan indtil videre 

 \;ere mulighel for, at den måske kan stamme fra den slore is- 

 lid; men del tør dog være mere sandsynlig, al den slammer fra 

 den sidste istid. Derpå lyder l)landl andel, al landel vest for 

 deime mor;ene synes al væve megel rikl pa løsmalerialie selv 

 lil de høiesle loppe, mens fjeldene blir mere nøkne, nar man 

 kommer nogle kilometer øst om (Ijermundnes. 



Morænens avstand fra kysten kan på det nærmeste stemme 

 overens med den til råerne svarende mor;enercække i Nordfjord, 

 ved Nord i Eid, og |)a Søndmør, Kaldholen i Hareide. Morænen 

 er av ganske helydelig størrelse, idet den raker vel od meter 

 over havllalen. Længden er omtrent IV2 km. og dens bredde 

 ca. V 2 — •V4 km. Den er temmelig steil mot øst og nordøst, hvad 

 dei- lyder på, al isen har kommet fra den kant. Mot vest er 



