Nr. 2] FLYTBLOKKER FRA KRISTIANIATRAKTEN OG DANMARK. V» 



derimot heldningen ganske måtelig; således som tilfældet pleier 

 være på læsiden — f. eks. på Aasmorænen etc. 



Høiere end denne vaskede moræne ligger den marine grænse. 

 A. M. Hansen angiver en strandlinje pa (ijermnndnes i 98 meters 

 høide. Men fuldt sa høit ligger neppe den marine grænse i disse 

 Irakter. Helt nøie har jeg hidtil ikke ofret noget arheide på at 

 bestemme den; men jeg har dog foretat endel nndersøkelser, så 

 jeg kjender den marine grænse sa nogenlunde. 1 skogen øst 

 for Gjermundnes avsluttes den store terrasse med en i fast fjeld 

 utgravet strandlinje, som av eleverne er nivelleret til '->\) meter 

 over tangranden. Den marine grænse ligger dog endel høiere; 

 thi i skolens gruslak sees materialiet at være av laget bygning 

 og består av temmelig grovt grus og rundslidte småstene, der 

 synes at antyde, at det må være avleirel nær en strandkant. 

 Grustaket ligger ca. 10 — 12 meter høiere end den før nævnte 

 strandlinje. 



Fra Hjelvik angiver Rekstau den marine grænse til 75 

 meter o. h. 



Den marine grænse kan derfor ikke godt være meget over 70 

 meter her på Gjermundnes. Der blir således ikke meget over 20 

 meters differents mellem den marine grænse og blokkenes finde- 

 sted. Dette tyder pa, at transporten må ha foregåt i tiden om- 

 kring landets dypeste sænkning. la Ifald kan der vanskelig ha 

 manglet mer end en 10 — 12 meter pa sænkningens maksimum; 

 thi rigtig tynde isstykker kan det ikke ha været, som har ført 

 blokkene med sig, omend ikke alt behøver at være kalvningsis. 

 Snarere må en væsentlig del antakes at kunne være is fra en 

 strandkant — iskoss, hvis mægtighet ofte jo kan gå op til en 

 10 — 20 meter og mere. Men en del må rimeligvis også være 

 kalvningsis, herpå tyder blandt andet fund av sparagmit, der 

 vanskelig kan ha været tilstede på strandbredden ialfald måtte 

 den ha været ført dit av bræis). 



Vanskeligheten ved denne theori er vistnok det, hvorfra skal 

 den drivis stamme, som har ført den store mængde flinteknollerV 

 For om mulig at løse dette spørgsmål, skal vi kaste et blik på, 

 hvorledes forholdene har været i tiden omkring landets dypeste 

 indsynkning, 



Brøgger antok, at ved landets dypeste sa'ukning i Kristiania 

 Irakten lå isranden efter en stadig tilbakerykning ved enden av 

 de store ind.sjøer Mjøsen, Randsfjorden etc. mens landet her vest 

 allerede hadde steget endel. Til et noget lignende resultat kom 

 også Rekstad, idet han har hævdet, at da landet i Gloppen og 

 på Hareide la under den dypeste sa^nkning, skulde isranden 

 østpå ligge ved råerne. Jeg har også engang været inde på en 



