Nr. 3] HE>ISI().\ A\' NORSKE BKYOZOKH. 



sterkt fonniiuiskede. Relikten er levningen, resien, den tilbage- 

 ladte . Hvad de to na'vnte arter angaar, har de visselig engang 

 hat en sammenhængende uthredelse ved Norges vestkyst. Og 

 den forandring i natnrlbrholdene, som har bevirket, at ntl)re- 

 delseslinjen er bleven brutt, maa knnne l'orbindes med (lolf 

 strømmens virkninger |)aa kystlannaen. Det maa viere (ioH- 

 strømmen, som med sin indflydelse paa kyslens klima har jaget 

 (icinclldi'id loricdld og Fliistra sccurifroiis nordover og østover. 

 Paa den anden side er det ogsaa ])aa landets sydvestkyst de 

 Heste varmeelskende dyreformer forekommer. Kari. Hi:ssi:lri:r(; ^ 

 har gjort o])merksom |)aa, at overllatetemjjeratnrens aarlige 

 amplituder paa Norges syd- og vestkyst formindskes med av- 

 standen fra (iolfstrømmens varmeakse, og prof. Mohn har paa- 

 vist, at den sydvestlige kystrand av Norge har den høieste 

 aarlige middeltemperatur og tillike beskylles av vand med det 

 største aarlige tem|)eraturmedium. Det er ganske rimelig, at 

 disse omstendigheter har gil sig utslag i faunaens karakter. 

 Fordi de gunstigste temperaturforhold for varmeelskende sydlige 

 former findes ved landets vestkyst skulde man saaledes vente, 

 at netop her forekommer de Heste sydlige former. Dette er og- 

 saa tilfeldet. .Jeg skal ikke her gaa i detaljer, men kun na'vne, 

 at av mollusker er der en hel del sydlige arter, som hittil kun 

 er paavist ved vestkysten, saasom Acanthochilcs fasciciihiris, Ai'c(( 

 h'lragoiui. Tapes deciissdfiis, Laswd riibra. Scrohicuhiria pipcrdta, 

 Tellina crdssd. Macomd fahiild. Psdiijniohid iwspertiiia. For bryo 

 zoernes \edkommende er sydkysten ikke saa vel undersøkt, 

 men det vil vistnok vise sig, at saadanne arter som Aeted triin- 

 cdtd. Ai'Icd rciid, Eucrdted clwhtta, Sniittitia pallasiana, Bm/uht 

 pluwosd. ete. mangler ellei' er sparsomt representert paa den 

 sydlige kyststrækning. 



En interessant lilveksl til vestkystens l'auna er Sijnnofinn 

 ]>iisilliuu og Sdrsifhislra dhi/ssicola, som begge synes at va>re ekte 

 havformer. De fandtes saaledes i materialet fra Michael Sars' 

 ekspedition i 11)02 paa si. 7(i to9 " 23' N, 7" 50' W.^ i el dyp 

 av 1100 meter med en bundtemjiei-atnr ca. S" (]. Forøvrig 

 kjendes SiiiiDotuin i)iisilluni kini fra Kvitingsø, mens Sdrsiflnstrd 

 dhyssicold tillike er tat i Lofoten av (i. O. Sars og senere av 

 mig. Baade fra disse formers bygning og efter deres forekomst 

 ledes man til at anla, at de hører lil den ældste bestanddel av 

 Norges fauna. Derimol synes del være rimelig, at en form som 

 Ct'lluldrid siuiwsd, som hittil kun er funden paa Storeggen, maa 

 va*re en senere indvandrer. Dens fremstøt mol nord skyldes 

 sandsynligvis Golfstrømmen. 

 ' Xors^fs kliiiui, Xaturcii, iss.'), j). 124. 



