34 o. NORDGAARD. [1911 



næststørste antal i den lireaarige periode, som er behandlet i 

 tabellen, regnedes 1902 for at være et serdeles daarlig krabbeaar, 

 mens 1901 ansaaes for at være et usedvanlig godt, fordi krab- 

 berne i det sidstnævnte aar var jevnlig fulde, hvorimot der i 

 1902 var en mengde tomkrabber. Krabber er heller ikke av 

 like godhet i de forskjellige maaneder av det samme aar. I juli 

 maaned, da larverne i regelen klækkes, gaar krabben høit i 

 vandet, tildels like op i tjæren, og i denne tid har krabbehuset 

 ofte liten indmat. Men mot høsten gaar krabben paa noget 

 dypere vand for at gyte, og er da i regelen fyldig og god. Hvad 

 grunden kan være til, at der det ene aar optrær et større antal 

 tomkrabber end det andet, har jeg ingen sikker mening om. I 

 et tilfelde syntes det være sikkert, at tomheten var forbunden 

 med et Ibregaaende skalskifte. 



Den ^Vii 1904 undersøktes ca. 1(>(> krabl)er ihanner og hun- 

 ner) fra den sydlige del av Byfjorden; liere hadde tyndt skal 

 og kun 1 var forsynet med utrogn. En mand bragte samme 

 dag tiltorvs fra nævnte fjord 250 stykker krabbe, og av disse 

 var kun 80 gode, resten hadde tyndt skal og var temmelig 

 tomme (gla skrå b her). Et skalskifte finder neppe heller sled 

 hvert aar. Dr. H. Chas Williamson, som har studert taske- 

 krabbens biologi ved den skotske kyst, er av den mening, at 

 krabben ofte bærer rogn i 2 aar paa rad ulen at bytte skal i 

 mellemtiden. Det synes være sikkert, al befruklniugen finder 

 sted like efter skalskiflningen, allsaa mens skalkhedningen er 

 bløt, og saalænge hunnen har sperma i s])ernialekerne finder 

 neppe noget skalskifle sted. Al hunkrabben kan klare sig for 

 to sæsoner med den efter en skalskiflning mottagne sperma sy- 

 nes fremgaa av Williamsons undersøkeiser. ^ 



Krabbefiskerne ved Bergen sier, al den krabbe, som fiskes 

 paa haard bund i slrømløp (strømkrabbe) er den bedste, mens 

 den, som lever paa bløt bund (evjekrabbe) er daarligere. Del 

 er ikke umulig, at taskekrabben tildels graver sig ned i den 

 bløte bund, ialfald saaes d. ^Vii 1904 en liten C. pagiiriis grave 

 sig ned i mudderet paa bunden av en akvariebeholder, saa at 

 rygskjoldet laa i høide med mudderels overllale. I akvariet 

 hadde vi jevnlig taskekrabber, som vi forel med fersk sild. 

 Serlig flinke til at spise sild var hunnerne efterat de hadde 

 sluppet larverne. Engang (d. Vt 1897) saaes ogsaa en krabbe 

 at ta en levende sild, som forøvrig var nogel mager og daarlig. 

 Den grep silden med den ene klo, stak den øiel)likkelig uuder 

 sig, rev den delvis istykker og begyndte saa at si)ise. Til gjen 



1 H. Chas Wu^liamson, Contribution to the life liistory of the edible 

 Grab. Part. III. Eighteenth Annual Report of Ibe F'ishery Board for 

 Scotland, p. 85, piates 1—4. 



