Nr.- Si FOLKEMKTEOROLOGI. 



hesliilninger paa grund av malenialikernes og magieines for 

 drivelse fra Italien.^ En lignende senalsbeslulning paa grund av 

 nialematikernes fordrivelse blev lallet under Klai nus - Efler- 

 haanden synes ogsaa haruspekslæren at vivre kommen i forfald, 

 li i el foredrag i senatet klager keiser Klaidus over, at man i 

 skjødesløshet glemmer Italiens leldste videnskap, og han advaier 

 mol, al man i gode lider forsømmer de hellige skikke, som med 

 lordel kan brukes i de onde dage. Resullatel blev en senats- 

 beslutning om, at pontideerne prestekollegiel skulde fastslaa, 

 hvad der burde bibeholdes av den gamle indvoldstydningshere.^ 

 De onde dage utel)le\ heller ikke under Klai nii s, der indtraadte 

 kornmangel med hungersnød, og i saadanne tider saa folket sig 

 om efter varsler. Der manglet heller ikke j)aa saadanne. Som 

 et undertegn blev det saaledes opfallel, at ulykkesfugle satle sig 

 jnui Kapitol.^ Noget godt tegn var del heller ikke, at folk be 

 nyttet kaldæer til at efterforske keiserens endeligt. ' 



Ifølge Cicero vel vi, at romerne tok varsler av levende dyr 

 og planlers forhold. Delle synes i end høiere grad al ha været 

 tiifeldel hos de gamle germaner, om hvilke Tacitis erklærer, 

 al de holdt paa tegnsulhegning og lodkaslning mere end andre 

 folk." Av den samme romerske Ibrfatter- faar vi høre, al ger 

 manerne benyllei hesten som spaadomsdyr. 1 sine tempelind- 

 hegninger holdt de h\ile heste, som var fri for arbeide og paa 

 en maale indviet til spaadomsljeneslen. Og del laler til, al det 

 iser var hestenes knegging og snøfting, som blev tal i belrakt 

 ning. I denne forbindelse har del ogsaa sin interesse at vite, 

 hvilke dyr det var, som ansaaes for hellige hos de gamle ger- 

 maner. Hellige dyr var: hesten, koen, ulven, ørnen og ravnen. 

 Som lykkefugler ansaaes endvidere: duen, svalen og storken, og 

 som ulykkesfugler: uglen, skjuren og kraaken.' Foruten hellige 

 heste hadde ogsaa germanerne el orakel av hellige kvinder. I 

 aaret 58 f. Kr. slod germanerhøvdingen Ariovist i spidsen for 

 en vældig hær likeoverfor Julius Cæsar i nærheten av del nu- 

 værende Belfort i Elsass. De ovennæ^vnte ])reslinder var ved at 

 lytte til flodernes brus og iaklta deres hvirvler komne til det 

 resultat, at man ikke burde indlale sig i kamp, før nymaanen 

 slod op. Cæsar, som hadde l'aat nys herom, angrep ufortøvet 



1 TAcrris, Annaler, II. H-J. 



- Tacitus, Annaler, XII, r)2. 



•^ Tacitis, Annaler, XI, IT). 



] Tacitus, Annaler, XII, 4">. 



■'' Tacitus, Annaler, XII, 7y2. 



" Tacitus, Germania, KJ. 



' Se RrxLAMs klas.sikeruti>ave av Tacitus (ierniania ved dr. Ma\ 

 Oi5Kkhhkyi:r, s. 59. 



