74 



tos territoriális ismerete. Általánosan ismert do- 

 log ugyanis, hogy nálunk Magyarországon a 

 Scolopax rusticolának egyik legbiztosabb elő- 

 hírnöke a fehér barázdabillegető (Motacilla 

 alba). 



A mint az első barázdabillegetőt megláttuk 

 majdnem biztos, hogy már a Scolopax rusticola 

 első példányai is itt vannak, vagy legalább pár 

 nap alatt beköszöntének. Nos tehát Svédország 

 déli részén ez az érkezési viszony már nincs 

 meg; ott már a Motacilla ca. két héttel később 

 érkezik meg, mint az erdei sneff* Valahol út- 

 közben tehát a gyorsabban vonuló Scolopax 

 eléri eddigi előhírnökét s avval együtt-érkezővé 

 válik, majd még tovább el is hagyja, s ö lesz 

 amannak előhírnökévé. Ha már most az egész 

 vonulási lit mentén csak legalább minden foknyi 

 területről bírunk egy-egy vonulási naptárt, úgy 

 pontosan meg fogjuk állapithatni azt, hogy há- 

 nyadik foknál kezdődik bizonyos fajok együtt- 

 érkezése, meddig tart, s hol hagyják el egymást, 

 s hogy a gyorsabb fajok hány fajt hagynak el 

 vonulások alatt és hol? Ezen viszony változá- 

 saiból calculálhatunk azután nemcsak az egyes 

 fajoknak a vonulás alatt kifejtett sebességére, 

 hanem az egyes fajok együtt érkezési: tehát 

 találkozási pontjainak ismerete s nyomon köve- 

 tése a vonuló fajok útirányát is mindenesetre 

 sokkal biztosabban jeleli meg, mint az eddig 

 követett methodus, mely pusztán aviph;enologiai 

 adatokra támaszkodik. De másrészt miután 

 majd érkezési naptárainkból látni fogjuk, hogy 

 egyes fajok útj okban más nagy distantiákkal 

 előttük járó fajokat egy bizonyos ponton nem 

 csak elérnek, hanem útjok további folyamán el 

 is hagynak, mintegy kézen fekszik a kérdés : mi 

 lehet ezen jelenség oka? Az-e, hogy ama gyor- 

 sabb röptű fajok — ezen képesség tudatában — 

 később indulnak talán útnak ? Mert ha ez nem 

 áll, hanem az indulás egy időben történik meg, 

 akkor logikusan csak az következtethető, hogy 

 a gyorsabb röpülésü fajoknak sokkal messzebb 

 fekvő déli vidékekről kellett útnak indulniuk. 

 Máskép bizonyos pontokig kimutatott késésük 

 nem volna kimagyarázható. — S ugyancsak ezen 

 alapon (t. i. az érkezési naptárak segítségével) 



* Lásd : Dr. Julius Hoffmann : Die Waldschnepfe 

 Stuttgart, 1S87. p. 123. 



bevon febr roidjtigen ©adjen auf bie 3pur. Go ift 

 nábmlidi eine allgemein beïannte ïbatfadie, bafj 

 bei une in Ungarn ber fidjerfte Vorbote ber 3Batb= 

 fdmepfe (Scolopax rusticola) bie ÏÏSeifïe 33ad)= 

 (ìetje (Motacilla alba) ift. Sobalb mir bie erfte 

 Sacfiftelje erblitfeu, tonnen nur beinahe fidier 

 oorauëfefeen, bafj bie elften SSorpoften ber SBaIb= 

 fdinenfe ebenfallë fajon bei una uerioeilen, ober 

 menigliene balb barauf anfommen roerben. $311 

 <2üb=Sd)roeben nerba it eè fid) f droit anberê. Sort 

 erfdjeint bie 33ad)ftelse ea. 3 SBodjen fyciter alo bie 

 2Balbfd)ne»fe. * Srgenbroo unterwegs mufj alfa bie 

 fdmeller ftiegenbe SBalbfdjnepfe itjren bisherigen 

 darboten einluden, unb roirb 511 feinem 3 ll 9 èî 

 Kameraben, nod) weiter nävblid) mufj fie iím 

 fogar überluden, unb roirb nadiber (le ber imrbote beo 

 beò anberen. Sßenn mir nun nom ©efammt=©ebiete 

 beò 3 u 9 e § fon einem jeben SBreitegrabe roenig= 

 fteuo einen 3uga=$ctíenber befugen roerben, fönnen 

 mir and) denUid) fidier feftftellen, unter roeldien 

 Sreitegraben bie 3 ll ßo=Eainerabfd)aft geroiffer 

 Strien beginnt, mie meit fie bauert, unb um fie 

 roieber aufbort ; fo mie eo audi feftgeftellt roerben 

 faun, mo unb mie nie! Vitien bie fonft flüchtigeren 

 älrten unterroegê ein= unb überboten ? 2lu§ ben 33er= 

 änberungen biefeô SSeríjaltntffeő fönnen mir bann, 

 nidit nur auf bie 3"g§=®ef djroinbigfeit ber einzelnen 

 SSogelarten fd)lief;en, fonbern bie ©rienntmfj unb 

 bie ©oibenj=^a[tung aller jener Segegnungêpunïte 

 beroeríftettigen, roo fid) bie oerfdjiebenen Sug^ögel 

 roábreub beo 3 u 8 eë treffen. 25iefeë roürbe bie 

 s Jìid)tima. ber euentuelleu 3ugftrafjen jebenfallo mit 

 uiel größerer Sidierbeit, begeidjnen, alo bie biober 

 befolgte 2Jletf)obe e§ oermag, roeldje fid) nur auf 

 allgemeine ouipboenoloajfcbe Slngaben ftü(5t. 2lnber= 

 feite, roenn mir ano ben uorbanbenen 3"fl8 ftalen 

 beni féljen roerben, bafe einzelne i'liten anbere meit 

 üor iljnen jtefjenbe arten nidd nur einboleu, fon= 

 beni auf bem ferneren SBege fogar jurüdlafien, 

 bann roirb fidi bie folgenbe [Çrage non felbft erge= 

 ben : roaê faun bie llrfadie biefer Grfcljeinung 

 fein? — 23recben melleid)! bie flüchtigeren Strien 

 aunt 3»ö e fpäter auf? S)enn, im Àalle bieo nidit fo 

 ift, unb ber 3(ufbrud) 311111 3uge gleichzeitig gefdüebt, 

 fann logifdj nur gefolgert roerben, òa\ì bie flüdjtb 

 geren 3lrten oiel weiter aus bem ©üben iijren 3Beg 

 beginnen niüfUen. SlnberS fann dir ^uriicfblcibcn 

 bis 311 einer geroiffen SJiftanj nidit erflärt roerben. — 

 2>l)ve giua,ôgefd)roinbia,feit (mit fèilfe ber 3 U 8 §: 



* Vide: 2r. Slittila Hoffmann: 2)ie 3Balbfcf)iie|>fe. 

 Stuttgart, 1887. p. 123. 



