XIV 



— otthag-yta Kolozsvárt s újból nekiváíiott a világnak. Tudásban frazdagfon, de 

 csak 22 krajczáiral zsebeljen, Szászvesszősön, BedöhAzv JAiNos otthonában talált 

 ideig-óráig nyugalmat, hogy izgalmait kipihenve, odább haladjon vándorbotjával. 



Hová veti a sors? hol talál enyhelyet? maga sem tudta. 



Bécs jutott megint eszébe, hol entomologia] működését a szakkörök már jól 

 ismerték, sőt olyan tekintélyekkel, mint Bru.xner nE ^^'A■l•l•E^'\vvL és Frauenfeld, 

 a Novara-utazó, személyesen is megismerkedett.' 



Mielőtt azonban kenyérkereső útján Bécsbe érkezett volna, megállapodott 

 Budapesten, a hol a jó sors összehozta Szily KÁLMÁN-nal, a ki mint a kir. m. 

 Term.-tud. Társulat titkára és utóbb elnöke kiváló szervező tehetségével új életet 

 lehelt a társulat működésébe, új irányt és korszaki it nyitott életében, mely a 

 természettudományok nagyarányú népszerűsítésében csúcsosodott ki. Szily rábeszé- 

 lésére letett a bécsi tervről s a társulat módot nyújtott neki arra, hogy a hazában 

 maradhasson, a mikor „Magyarország Pókfaunája" czímű nagy munka megírásával 

 megbízta. 1874-től 1879-ig dolgozott e müvén, mely három kötetben, magyar- és 

 német nyelven, saját rajzaival díszítve megjelent. Könyve nemcsak itthon, de 

 a külföld tudományos köreiben is méltó feltűnést keltett s az irodalom gazdagítása 

 mellett, a ráfordított fáradozás egyébként is gyümölcsözött: a Magyar Nemzeti 

 Múzeumot remek anyaggal öregbítette, kivált a pókok biológiájának egybeállításával. 



Még 1875-ben, munkája szerzése közben, kineveztetett a M. Nemz. Múzeum 

 őrsegédjének. Most már igazán nyeregben ült, megsarkantyúzhatta paripáját. Meg- 

 alapította 1877-ben a M. Nemzeti Múzeum szakfolyóiratát, a „Természetrajzi Füze- 

 teket" s 10 éven keresztül, 1887-ig szerkesztette; czikkelyeket írt különféle lapokban, 

 a legkülönbözőbb tárgyakat ölelve föl, aktuális kérdéseket szellőztetve,- ismereteket 

 terjesztve, mindig az ő eredeti egyéniségén átszűrődő módon, érdekesen, új szem- 

 pontokat érvényesítve, új megvilágításba hozva a felmarkolt kérdést vagy tárgyat; 

 résztvett a társadalmi mozgalmakban, a politikai életben. Hivatalát egész lélekkel 

 betölti, de táplálkozik mindabból is, a mit fényes tehetségének az ország közép- 

 pontja sokféleségével nyújt. Az agitátor kitör belőle. Élénk részt vesz az iparos 

 mozgalmakban ; levelez Kossuth LAJOS-sal, a ki a vámügyben és bankkérdésben, 

 az erdélyi nemzetiségek dolgában országos érdekű leveleket intéz hozzá; belesod- 

 ródik a politikai élet forgatagába, sőt 1879-ben Szeged város Ilik kerületének 

 bizalmából függetlenségi programmal belekerül a magyar országgyűlés tagjai közé 

 is. Képviselői állása a múzeumban elfoglalt hivatalával összeférhetetlen lévén, utób- 

 biról lemondott s a törvényhozó önállóbb, díszes szerepkörében kívánta tovább- 

 szolgálni hazáját. A parlamentben hamarosan feltűnt s mindvégig azoknak a szó- 

 nokoknak a sorába tartozott — pedig majdnem minden foutosabb kérdéshez hoz- 

 zászólott — , a kiket az egész Ház osztatlan figyelemmel hallgat, mert még a más 

 párthoz tartozók is elismerték, hogy mindig tud újat, érdekeset mondani s a viták 

 színvonalát művésziesen formás szónoklataival mindig csak emeli. 



Parlamenti működése közben kö.szörülődtek ki félelmetes élességü fegyverré 

 vitázó és biráló képességei, s az éles fegyverrel azután a tudományos téren is sok 



^ Alighanem 1873-ban, a pozsonyi term. tud. társulat ülésén Pozsonyban, a hol Herman 

 is megjelent. 



* így a többek közt tüzetesen foglalkozott a fiUokszera-kérdéssel és az olasz kendertermeléssel. 



