XIX 



kongresszus lebonyolításának terhét is viselte s a „Fcijelentés" I-ső és ll-ik kötetét 

 1892-ben megszerkesztve kiadta — , csak később írhatta meg s 1895-ben a kong- 

 resszusi iratok Ili. köteteként bocsájtotta közkézre „A madárvonulás elemei 

 Magyarországon 1891-ig" czímen. 



Elütöen mindazoktól, kik a vonulás tünetét merőben fannisztikus vagy deduc- 

 tív úton és mindenféle feltevések, elméletek spekuláczióival akarták megoldani, ő 

 a tiszta indukczió segítségéhez folyamodik, a tünet két főtényezőjére — idő és 

 tér — vet súlyt, melynek nyomán a meteorológiában alkalmazott módszerrel dol- 

 gozza fel az adatok halmazát. Hangsúlyozza a hálózatos megfigyelések fontosságát, 

 az egyes állomásokon éveken át gyűjtött sorozatos adatok jelentőségét s ezekből 

 az összehasonlításra alkalmas érkezési középszámokat számítja ki. Hogy kritikai 

 eljárásának sarkalatos elveit érvényesíthesse, a megfigyelők teendőit ezekbe a pon- 

 tozatokba foglalta : 



1. A megfigyelő-állomás tüzetes megállapítása földrajzi, magassági és egyéb 

 helyi viszonyai szerint. 



2. A megfigyelt madárfaj lehető biztos meghatározása. 



3. Minden adat pontos keltezése. 



4. Az ornithologiai résznek a meteorológiával vah) egybekapcsolása. 



Az ilyen alapon felgyüjtött anyagból az egyes állomásokra és nagyobb terü- 

 leti egységekre kiszámított középszámai a madárfajok érkezésének, ha nem is 

 magyarázzák meg a vonulás tüneményének végső okát egy csapásra s inkább 

 csak a mozgalom haladását, terjeszkedését, a területek megszállását, a megtele- 

 pedés fokozatos lefolyását világítják meg, mégis reávilágítanak arra az útra, a melyen 

 az eligazodás lehetségessé vált és szigorúan tudományos eljárással vezérelhet, 

 lépésről-lépésre tért nyerve, a megoldás felé. 



Az ornithophaenologia terén mindenesetre úttörő munka volt Herman e müve, 

 melynek rendszerét, kritikai módszerének elveit utóbb az országos megfigyelő-háló- 

 zatnak éveken át való működéséből kikerülő tapasztalatok, tanulságok mind éle- 

 sebben fejlesztették s egyben-másbau módosították, tökéletesbítették. 



Nyomban a kongresszus lezajlása és friss hatása után felvetődött HERMAN-ban 

 a gondolat, hogy azt a nagy erőforrást, a mi a magyar ornithologusok szoro- 

 sabb tömörüléséből fakadt, állandósítani és szervezve biztosítani kellene. Tervének 

 a körülmények is kedveztek, mert hiszen Csáky Albin gróf, a kongresszus egyik 

 (líszelnöke volt akkoriban a magyar kormány vallás- és közoktatásügyi minisztere, 

 ki maga is résztvett a kongresszuson és közvetetlenül láthatta a nagy fellendü- 

 lést, a valóban komoly, tudományos munka jegyében, de láthatta a hazai erőknek 

 azt a számottevő csoportját is, mely a kibontott lobogó alá sorakozott. 



Csáky Albin gróf hamarosan elfogadta Herman eszméjét, holmi állandó madár- 

 tani szervezet alkotása tárgyában s megbízta őt a tervezet kidolgozásával. A terv 

 elkészült, a miniszter elfogadta és 189.3 május 20-án kelt 1.5,036. számú és az 

 ezt kiegészítő nov. 20-án kelt 30,071. számú leirataival életre keltette a „Magyar 

 Ornithologiai Központot. " 



Magyarország oly intézettel gazdagodott ezzel, minek sehol sincsen mása. 

 Persze a kezdet szerény volt, a bölcső szegényes. Mindössze 2000 koronára rúgott 

 javadalmazása s helyisége a Magyar Nemzeti Múzeum két szobáját foglalta el. 



m* 



