LXXXV 



További utazásai során a következőket tig) elte meg' : 



1826-baii Peszéreii és Bilién a kék vércse, CiTchneis \ espertinus L. tojásait 

 fedezte fel. 



1827-ben Szarvas környékén Trinrja siibarquata-t, május 4-én pedig Glareola 

 torquafa-t figyelte meg. 



1833-ban Hudapesfen, Keresztúron, Fészeren és Apajon tett megtígyeléseket. 

 A peszéri erdöb<'n főleg a Cerchneis vespertinus-i és Meropa apiaster-t figyelte. 



1834-ben Nógrád és Hont megyében a kúszómadarakat tanulmányozta. 



1835-ben Gróf Viekegg társaságában licutazta a határőrvidékét és Meckel 

 társaságában a Kertő-tavat. 



lH37-ben a Tátrába és előhegységeibc ment. 



1838-ban az Alföldön: Apaj, Adony és Ercsiben kutat. 



1840-ben Heckel, Dk. Hartlaub és az ifjabb Natterer kíséretében a Balaton 

 tavát járta be. 



1841-ben a Tisza mentén a madarak téli életét íigyelte. 



1842-ben Beszterczebánya vidékét, Trencsén és Turócz vármegyéket utazta 

 be, majd a kék vércse költőteriiletét járta be és Keresztúron a madarak vonulását 

 figyelte. 



1844-ben Erdélyt vizsgálta át. 



Ezt az útiráuysorozatot Kubinyi Fekencz Petényi irataiból merítette; nyilván- 

 való, hogy Petényi az egész terület madarainak saját tapasztalatain, vagyis köz- 

 vetlen kutatáson alapuló megismerésére törekedett. 



Minden madárfaj külön borítékot nyert, i'ajta pontosan megjelölve a szisz- 

 tematikai név, a tiivialiak és a faj tömör jellemzése, A borítékba kerültek az 

 egyes czédulák, mindegyikre ráírva a faj neve, úgy hogy zavar nem támad- 

 hatott. 



Világosan kitűnik, hogy Petényi főleg Magyarország oniithologiáját akarta 

 kimerítően, közvetlen kutatás alapján megírni. 



Meghatározásainak hitelességét — azon korra vonatkoztatva, a melyben kutatott 

 — megállja az a l;öriilmény, hogy kortársa volt az ornithologia mindkét német 

 herosának, NAUMAXN-nak és az idősebb BREiiM-nek ; különösen benső viszonyban 

 állott utóbbival, a kinek fiát, a nagy állatleíró Brehm E. ALFRED-et ő tartotta a 

 keresztvízre. 



Peténk I nagy buzgalommal törekedett Magyarország ornithologiai jelenségeinek 

 a müveit külfölddel való megismertetésére, a miről közleményei sokszorosan tanú- 

 ságot tesznek. 



Abban az időben sok közleménye a tudományra nézve novum volt; ilyen 

 eredeti megfigyelései szólnak a kék vércse — Ccrchneis vespertimis és a széki 

 csér — Glareola torquata költéséről, utóbbinak varietásairól, a kóborló pásztor- 

 madárníl — Pastor roseus a tavi czankóról — Totanus stagnatilis, a fattyú 

 szerkőről — Sterna leucopareia, a fehérszárnyú szerkőről — Sterna leucoptera, 

 a rozsdástorkú pipisről — Anthiis rufogularis. a melyek főként a WiEGMANN-féle 

 Archiv für Naturgeschichte-ben és Okén „Isis"-ében jelentek meg. 



Élénk részt vett Petényi a természettudományok népszeríisítését czélzó moz- 

 galmakban, főleg úgy a magyar, mint a német orvosok és természetvizsgálók 



