Áttérve az Agriorharis ocellata kopniiyájá- 

 iiiik hasitempornlis rey io- jára, azt tjiláljuk, 

 liogy felülete szokatlanul sima, nincsenek rajta 

 mélyedések, dudorodások, nyilasok ; ez utóh- 

 hiuk. mint minden pulykánál, a koponya hátsó 

 nézetében nyitottak. A hasitemporalis mező 

 elölről és hátulról nézve egyaránt domború. 

 k }[ili'(igris-\\k\ a középtájon gyönge hosszanti 

 dudort látunk, a mely egyes doniestikait race- 

 oknál sokkal erősebb, mint a nagy fehér hollan- 

 diai pulykánál. 



Elöl a középvonalban jól láthatók az Ens- 

 tach-kürtök nyilasai, a melyek úgy, mint a 

 tyúkféléknél (Gnllinae) általában, lapos haránt- 

 mélyedésben vannak elhelyezve. 



Hátulról nézve a koponya nyakszirtcsonti 

 (occijntalis) regió-jàt, aunak kerülete subcircu- 

 hiris oldalt és fent gyengén kiemelkedő sub- 

 circularis vonal határolja. Fent, e vonalon 

 belül megvan a ngakszirtcsonti dudor {pro- 

 minentia sttpraoccipitalis) középpontjál)an a 

 nagy és majdnem kerek öreglik [foramen 

 magnum) ; az ez alatt fekvő nyakszirti bütyök 

 (condylas occipitalis) vesealakú és haránt- 

 irányban fekszik. Mindkét külső alsó szögben 

 egy-egy kereken körülhatárolt nagyon mély 

 gödröt találunk, a melyeknek alapján bizonyos 

 nyílások vannak, ezek legnagyobbika, és ez 

 riMidszerint a legkülső, egyenesen a kiilsö 

 lialljúrat [meatus externns) üregébe vezet, a 

 másik kicsiny pedig a koponyába. Ezek a 

 bolygó- [ncrvus rag/ts) és nyelvgaraiideget 

 [iiervíis glossojiharyngens) vezetik ; a nyelv- 

 alatti [n. Iiypoglosseus) idegek nyílásai sokkal 

 kisebbek és rendes helyükön találhatók meg 

 (VI. tábla, 28. ábra). 



Az Agriocharis innndihald-'yA tipiku;san 1- 

 alakú, gyenge csont; ágai vékonyak és keske- 

 nyek, a symphisis rövid és alig vastagabb az 

 ágnál. Az izülő vé.gtől az apexig görbül, 

 eleinte a középtájig felfelé, azután lefelé 

 egészen a hegyéig. Alsó és felső széle le van 

 kerekítve, az utóbbi végesvégig éles. 



érdekelne, vájjon mi a vcleménye Perrier nek a Me- 

 ledgridaegenua vomcr-ciick jclonlétéröl vaí;y liiányáról. 



William KiTiHKN Pauker nézete szerint ez a csont 

 megvan a közönséges tyúk {tìaìlus) koponyájában 

 (Morph, of the skull. Figs. 72, 73 v.) is valósziníileg 

 más Ga/ímrtc-knél is. 



A(iiiil.i XXI. 



Passing to the basifempornl reginii of the 

 skull in AgriocJiaris ocellata, we find it un- 

 usually smooth and devoid of all depressions, 

 elevations, or foramina, the last, as in all 

 turkeys, open on the posterior aspect of the 

 skull. This basitemporal area is uniformly 

 convex from before, backvyard, or the reverse. 

 In Meleagris there is upon it a faint, median, 

 longitudinal elevation, which is very much 

 better marked in certain domesticated breeds, 

 as in the big White Holland one. 



In the median line, anteriorly, the entrances 

 of the Eustachian tubes are in plain view, 

 being situated in a shallow, transverse groove, 

 as in the Gallinae generally. 



Viewed posteriorly, the occipital region of 

 the cranium is of subcircular outline, with 

 its lateral and superior limitations defined by 

 a subcircular, faintly raised line. Above, it 

 has within this line the ^supraoccipital prom- 

 inence" ; in the center, the large and nearly 

 round foramen magnum, the occijiital condgle 

 below it being of a reniform shape, placed 

 transversely. At either externo-inferior angle 

 there is a roundish, circumscribed, rather 

 deep pitlet, at the base of either of which 

 occur certain foramina, the largest — and at 

 the same time the most external one — leading 

 directly into the cavity of the meatus externus, 

 and the remaining smaller ones into the cran- 

 ium. They transmit the I'agus and glosso- 

 pharangeal nerves ; the foramina for the hypo- 

 glossal nerves are very much smaller and 

 are to be found at their usual sites. (PI. VI, 

 Fig. 28.) 



Of a typical V-shaped form, the inaudible 

 of Agriocharis is not a very strong bone, the 

 rami being thin and rather narrow, with the 

 symphysis not long and not much thicker 

 than the rami. From the articular ends to 

 the apex it is curved, at first ujiwards to a 

 point beyond its middle, then downwards to 

 its tip anteriorly. Its upper and lower borders 

 are rounded ofl', the former being rather sharp 

 throui;'hout. 



it would interest ine to ascertain the opinion of M. 

 Pkhhiei; in regard to the presence or absence of a 

 roiiirr in the .\felcayridai\ 



William liirrnEN Pakkkk contended that the bone 

 was to be found in the skull of the common fowl 

 ((Callus), (Morph, of the Skull, Figs. 72, 73 íj), and 

 probably in other Gallinae. 



