10 



„Ranialis üregek" nincsenek és a suturalis 

 nyomok mindkét íz ramalis végének összetett 

 csontjaiban csaknem teljesen felszívódtak a 

 felnőtt egyénen. (I. tábla, 1. ábra.) 



k hátsó ízületi ui/iUrdin/oh-, a mint már emlí- 

 tettem, hosszúak, oldalról nagyon lapítottak, 

 enyhén hajlítottak, egyforma szélesek ; végük 

 négyszögletes, csak e szögek vannak lekere- 

 kítve és egészben véve tyúk-jellegüek. A belső 

 ízületi nyúlványok szintén hosszúak, tompán 

 hegyezettek, mindegyik derékszögben hajlik 

 a ramiis-hoz, a légnyílások (foramina pneuma- 

 tica) mindegyiknek végén kicsinyek. A belső 

 nyúlvány merőlegesen áll a csont hátsó izületi 

 nyúlványára; a négyszögű csont számára szol- 

 gáló kettő közti ízületi felület nagyon kicsiny 

 és lapos. Hosszában kiálló vonal emelkedik 

 ki, a mely egyenesen a hátsó ízületi nyúl- 

 ványok között vonul el és a felső ramalis 

 szélnél végződik. A processus coronoideus 

 gyenge fejlettségű, mint a legtöbb tyúkfélénél. 



A hdllócsonf {ossiculum auditus) és a sze- 

 mek csontgyűrüit képező csontok majdnem 

 ugyanolyanok, mint a Meleagris g. silvestris- 

 nél. Parker leírta e csontokat a közönséges 

 tyúknál (loc. cit. p. 258, fig. 74) ; egészben 

 véve nem nagyon variálnak a közönséges 

 tyúkféle madaraknál. 



Az itt leírt Ayriocharis nyelvének hypohran- 

 chialis készüléke sajnos elveszett és bár többé- 

 kevésbbé határozottan állítható, hogy meg- 

 egyezik a Meleagriá-évaX, mégis biztosabb, ha 

 ilyen kijelentést csak tényleg kezeim között 

 levő anyag alapján teszek. 



A közönséges házipulykánál a /iy/wíoYHif/ímíís 

 készülék egyszerű és tipikus, a melyet Parker 

 leirt és rajzban is közölt (loc. cit. p. 259, 

 fig. 75) ; nagyjában megegyezik a doniesti- 

 kált és vad pulykák megfelelő részeivel, a 

 melyeket egymással összehasonlítottam. Le- 

 írásomban kiterjeszkedtem a már^ előbb le- 

 irtakon kívül az indiai „Gallusi bankivá' 

 hyoid ívére (loc. cit. p. 181), azonkívül sok 

 Lagopus, fogoly és számos rokona nyelv- 



There is no ramai vacuity, and the sutural 

 traces of the component bones of the ramai 

 extremity of either limb are nearly entirely 

 absorbed in the adult individual. (PI. I, Fig. 1.) 



As pointed out in a previous paragraph, 

 the posterior articular (irocesscs are long, 

 much compressed from side to side, slightly 

 bent upward, of a uniform width, with squared 

 ends, the angles of which being barely rounded 

 off, and on the whole of a galline character. 

 The internal articular processes are likewise 

 elongate, bluntly pointed, each at right angles 

 to the ramus, and the pneumatic foramen 

 near the end of either of them very minute. 

 One of these processes is at right angles to 

 the posterior articular process of the same 

 limb of the bone ; the articular surface be- 

 tween them for the quadrate is unusually 

 limited and shallow. It is marked longitudi- 

 nally by a raised line, which passes directly 

 between the posterior articular process and 

 the upper ramai border. A eoronoid process 

 is very feebly developed, as it is in most 

 gallinaceous birds. 



Ossiculum auditus, and the sclerotals making 

 up the bony rings of either eye, are much 

 the same as we find them in Meleagris g. 

 silvestris, in which latter fowl I have exam- 

 ined them. Parker described the former as 

 they exist in the common fowl (loc. cit. 

 p. 258, Fig. 74) ; and they do not vary greatly 

 throughout the ordinary gallinaceous birds 

 generally. 



Unfortunately, the hypohranchial apparatus 

 of the tongue had been lost from the skeleton 

 of Agriocharis here being described when it 

 came into my possession ; and though it may 

 be more or less safe to predict that it will 

 agree closely with that structure as it occurs 

 in Meleagris, it is always much safer to have 

 the material at hand than to make such pre- 

 dictions. 



In the common barnyard fowl this ..hypo- 

 hranchiid apparatus" is of the simj)lest and 

 most typical form. Parker has described and 

 figured it (loc. cit. p. 259, Fig. 75); even 

 there it agrees very closely with those parts 

 as they occur in tame and wild turkeys, and 

 I may say I have intercompared them all. 

 Moreover, in my description of the „hyoid 

 arches" of the wild game cock „Gallus 

 bankivá" of India, I add another example to 



