18 



alsó széleivel összenő és két nyílást hagy 

 (27. ábra.) 



Ennek az összetett csontnak mindkét végéu 

 négy hátrafelé, kifelé és lefelé álló felület 

 szolgál a bordák iziilése számára ; a felületek 

 kissé kiállnak, köralakúak és íinoman hatá- 

 roló széllel birnak. Az összetett dorsalis csi- 

 golyatest és pelvis között szabadon áll a 

 huszadik csigolya; neuralis tövise magas, 

 hosszúkás, haemalis tövise kicsiny, haránt- 

 nyúlványai erősek. Összecsontosodott ezzel a 

 a csigolyával egy pár hosszú, rendkívül finom 

 csontos ín, a melyek a medeneze neuralis 

 csatornáiba vezetnek. Ez az utolsó, vagy 

 ötödik hátcsigolya egy pár erős bordát támaszt, 

 a melyeknek iziilése jól látható a II. tábla 

 8. ábráján. (Meleagris.) 



Az Agriocharis ocellata-nsik hét pár, na- 

 gyobbrészt rövid, erős hajlású bordája van 

 (kivéve a gyengén hajlott első, második 

 és utolsó párt), a bordák gumói (tuberculnm) 

 és fejei (capitulum) nagyon kiállók. Az első 

 pár, a melyet már leírtam, nagyon rövid és 

 a tizenötödik vagy utolsó nyakcsigolyán íze- 

 sül. A 16—19. csigolya egybeolvadva ké- 

 pezi az egységes hátcsontot. A 16-ik csi- 

 golya támaszul szolgál egy pár kardszerű 

 nyúlvány (processus uncinnatus") nélküli sza- 

 bad bordának ; mindegyik 4-j mm hosszú és 

 nem éri el a szegycsontot. Utána következik 

 a már emiitett jellegű négy hordapár, a melyek 

 a 17 — 20-ik csigolyákkal izesülnek. A 20-ik 

 csigolya nemcsak az utolsó, de egyszersmind 

 az egyetlen szabad hátcsigolya. Mindezeknek 

 a bordáknak erős kfirdszcrú nyúlrányaik 

 vannak, a bordák főszélei élesek és a csont- 

 testén kissé túlnyúlnak. Ezt a négy bordapárt 

 a szegycsonttal az erős, nagyon hosszú és 

 arányos costalis bordák vagy haemapojììiysisek 

 kötik össze. A costalis bordák pneumatikusak 

 és kissé csavarodottak, úgy hogy alul meUső- 

 hátsó irányban, felül oldalirányban összenyo- 

 mottak. Ez az alakjuk teszi lehetővé, hogy 

 fent a dorsalis bordákkal és alul a costalis 

 széleken nagyon keskeny, hosszúkás haránt- 

 felületekkel alkalmasan izülhessenek. 



last is small and independent. The first three 

 fuse together by their lower borders, leaving 

 two openings above (F'ig. 27). 



On either side of this composite bone there 

 are four facets for the ribs ; they face down- 

 wards, backwards, and outwards, being very 

 slightly raised above the general surface, 

 circular in outline, and circumscribed by a 

 delicate limiting margin in any case. Between 

 tills composite dorsal vertebral bone and the 

 pelvis there is a free dorsal vertebra — the 

 20"^ of the vertebral column — which has 

 a very lofty, oblong neural spine, a minute 

 haemal one, and strong transverse processes. 

 It also has very long, delicate, ossified ten- 

 dons, usually a single pair that in life run 

 backward into the neural canal of the pelvis. 

 This last or fifth dorsal vertebra supports a pair 

 of big ribs that articulate in a manner exactly 

 as shown in Figure 8 of Plate II {Meleagris)- 



Agriocharis ocellata possesses seven pairs 

 of ribs; for the most part they are notably 

 short, much curved (except the first, second, 

 and last pair), and with prominent tubercnla 

 and capitula. I have already described the 

 first pair above ; they are very short and 

 occur on the IS"" vertebra or last cervical. 

 The 16"* vertebra is fused with the 17"' to 

 the 19"' inclusive, to form the consolidated 

 dorsal bone. This 16"' vertebra also supports 

 a pair of free ribs without uncinate processes, 

 each 45 millimeters long, that fail to reach 

 the sternum. Then follow the four xmirs with 

 the above characters, they being articulated 

 with tlie 17"* to the 20"* vertebra inclusive, 

 the 20"' being the last as well as the only 

 free dorsal vertebra. .All these have large 

 unciform processes which fuse with their ribs, 

 wiiile the chief borders of the latter are 

 sharp, being, superiorly, slightly produced 

 from the side of the body of the bone. These 

 four pairs of ribs connect with the sternum 

 through costal ribs or hacmapojihyses, wliicli 

 are stout, rather long, and regularly graduated 

 in lengths and proportions. These costal ribs 

 are pneumatic, and in the case of any one 

 of them, twisted upon itself, so as to be 

 compressed antero-posteriorly below, and 

 laterally above. This shape allows them to 

 properly articulate with the vertebral ribs 

 above, and with the very narrow, elongate 

 transverse facets on the costal borders below. 



