20 



bár, minthogy nincsenek costalis bordái, nem 

 ériií el a szegycsontot; ez a bordapár erős 

 kardszerű nyúlványokkal bir, a melyek — 

 és ez elég sajátságos — nem nőttek össze 

 a bordával. Az összes többi bordák rövidek, 

 szabadok és feltűnően masszivok ; a medencze- 

 borűák helyzete és haemapophysiseik olyanok, 

 mint az Agriocharis ocdlata-uiú. 



A 19. és 20. csigolya, illetve a 4. és 5. 

 hátcsigolya nagyok, teljesen szabadok és a 

 szokott módon ízesülnek. A II. tábla 8. áb- 

 rája a 20. csigolyát elölnézetben mutatja. Ez 

 az ötödik hátesii/olya a vele ízesült bordapár- 

 ral és jól fejezi ki ezen csont jellegeit. 



Áttérve a Puyé-gyűjteniény prehistorikus 

 vadpulykáira, emiitettem már, hogy nyakcsi- 

 golyáik csak kevéssé különböznek a most élő 

 domestikált pulykákétól; a mi a bordákat illeti, 

 a gyűjteményben csak három darab van, a 

 melyek arra mutatnak, hogy a Meleagris g. 

 silrestris bordái nem oly masszívak és erősek, 

 mint a fehér hollandiai pulykáéi ; inkább az 

 Agriocharis-ììoz hasonlók. Ugyanez áll az 

 összenőtt dorsalis csigoli/dkrnl, a mely rende- 

 sen a 16 — 19. hátcsigolyákból forradt össze; 

 a Fuyé-gyűjteniényben — mint már láttuk — 

 tizenhat ilyen, mindkét nemtől és subadult 

 példánytól eredő egységes hátcsont található. 

 Teljesen ép egy sincs köztűk, bár néhány 

 alig sérült meg. Összehasonlítás útján köny- 

 nyen megállapítható az ép csont alakja. 

 A Puyé-ban talált összenőtt hátcsigolyák közül 

 tizmöthen négy csigolya olvadt össze, a me- 

 lyek a 16 — 19. csigolyáknak felelnek meg. 

 Kivétel csak egy eset ; ebben a tizenhatodik 

 példányban az összenőtt csontdarab három 

 csigolyából forradt össze, és pedig 17., 18. 

 és 19. hátcsigolyából, más szóval, a tizen- 

 hatodik csigolya, bizonyos oknál fogva, nem 

 egyesült a többivel. Semmi bizonyíték sincs 

 arra, hogy letört volna, mert az egyesü- 

 lési sikok nem szólnak e mellett; holott, 

 minthogy némileg át vannak vonva a tömör 

 csontréteggel, ez arra mutatna, hogy az 

 összeköttetés ebben az esetben eredetileg 

 oly gyenge volt, hogy a 16. csigolya egysze- 

 rűen levált és valószínűleg elveszett. Határo- 

 zottan állithatom, hogy így is történt, és pedig 

 azon az alapon, mert a csont mellső oldalának 



sixteenth vertebra — although they do not reach 

 the sternum, there being no costal ribs for 

 them — are much better developed and possess 

 large unciform processes, which, strangely 

 enough, are not coossified with the rib in either 

 case. All the other ribs are short, broad, and 

 strikingly bulky-looking, and the arrangement 

 of the pelvic ribs and their haemapopliyses 

 are the same as in Agriocharis ocellata. 



Now the H)'*" and 20"' vertebrae — or the 

 fourth and fifth of the dorsal series — are large, 

 perfectly free, and articulate in the usual 

 manner. Figure 8 on Plate II gives the 20"' 

 vertebra as seen on anterior view. This is the 

 fiftit dorsal, with its attached pair of ribs, and 

 shows well the characters of these particular 

 bones as they occur in the domesticated turkeys. 



We next come to the prehistor'c bones of 

 the wild turkey found in the Puyé collection, 

 and I have already shown above that the 

 cerviccd vertebrae depart but slightly from 

 those of the present day domesticated bird ; 

 as for the ribs, 1 find Init three pieces of 

 them in this lot of material, and they indicate 

 that those bones in Melragris g. silrestris 

 are not so bulky and stout as in the White 

 Holland breed, but more like the ribs as we 

 find them in Agriocharis. This is likewise the 

 case with respect to the coossified dorsal ver- 

 lelirar which, as one bone, is, as a rule, 

 composed of the 16"' to the 19"" dorsals inclu- 

 sive As I have already stated, there are, in 

 this Puyé collection, some sixteen of these 

 consolidated dorsal bones, and they are from 

 both sexes and from siibadults. No one of 

 them is entirely perfect, though some of them 

 are very nearly so ; by means of intercompar- 

 isou, what the perfect bone is like can easily 

 be made out. In /ifteoi of these consolidated 

 dorsal vertebral bones there has entered, in 

 each case, four vertebrae to form it, which 

 are, as stated, the 16"' to the 19"' inclusive. 

 There is but one exception to this rule, and 

 in this there are but three vertebrae united 

 to form the consolidated piece, these being 

 the 17"", 18"^ and 19"* dorsals ; in other words, 

 the 16"^ vertebra, for some reason or other, 

 failed to unite with the others. It does not 

 aj)pear to be broken oil', for the surfaces for 

 union, where it would be attached, exhibit 

 no such evidence ; while, in that they are in 

 a way covered over with the usual layer of 



