38 



az Agriocharis ocellata szárnyközépcsontja 

 (carpo motac(irjìus) és njjjìerrzei (jihaUmgcs). 



A fehér hollandiai pulyka szárnyldJzépcsontja 

 rendkívül erős és nagy csont ; izületi felüle- 

 tei és egyéb részei hatalmas fejlettségűek ; 

 a pnyé-i anyagban talált mintegy tuczatnyi 

 vadpulyka-szárnyközépcsoutoknál sokkal na- 

 gyobb és erösebb. Eltekintve ettől, jellegei 

 tipikusa mcleagrid-jellegek, daczára dudoros 

 fejlettségének. Kívülről nézve az index meta- 

 carpalis ágának fogszerű nyúlványa teljesen 

 összenő a niedius nietacarpalis hajlott felső- 

 külső szélével és igy csak egy szárnylcözcp- 

 csonti rés (fonnncn) marad nyitva. 



Az Ayriocharis szárnyközépcsontja szintén 

 nagy ; proximalis részén az index metacarpalis 

 szárának fogszerű nyúlványa egyszerűen rá- 

 támaszkodik a médius metacarpalis szárára, 

 de nem nő vele össze. A puyé-i vadpulyka 

 {Meleayris gallopavo) anyagban mindkét eset 

 előfordul, függetlenül a csont nagyságától. 

 Egy igen nagy szárnyközépcsontban példának 

 okáért, a mely öreg nagy vadpulykától ered, 

 az említett nyúlvány nem is éri el a médius 

 nietacarpalis szárát, a legkisebb szárnyközép- 

 csontban pedig, a mely kistermetű nőstényé 

 lehetett, teljes összeolvadás látható. 



Az inak vezetésére szolgáló barázdák mind- 

 ezeken a szárnyközépcsontokon élesek, a leg- 

 élesebbek a fehér hollandiai pulykán, tehát egy 

 domcstikált madáron, a mi eléggé sajátságos. 



A szárnyközéiicsont hiin'hjnyúlránya (jwUex 

 metacarpali») nagyon rövid, a konyökcsont-felé 

 kevéssé hajlik, fel- és kifelé áll. Distalis 

 alapján a phalanx pollicis számára három 

 osztatlan ízületi felület szolgál : az index ujj 

 proximalis ize egyedül áll és a metacarpalis 

 médius ágával való izülésre homorú. 



A puyé-i anyag vadpulyka [Meleagris gallo- 



where will be seen the carpo-metacarpus and 

 phalanges of both the White Holland turkey 

 and Ayiiochaiis ocellata. 



In tlic White Holland turkey the carpo- 

 metacarpiit: is a wonderfully stout and big 

 bone, with powerfully developed articular facets 

 and other features. It is a much stouter and 

 bigger bone than any carpo-metacarpus of a 

 wild turkey gobbler in the Puyé collection, 

 which contains some two dozen of them. Apart 

 from all this, however, its ciiaracters are 

 entirely meleagridine, notwithstanding the 

 extraordinary rugged development they exhibit. 

 In it, the small, flap-like process on the outer 

 aspect of the upper part of the shaft of the 

 index metacarpal comjiletely fuses with the 

 superoexternal border of the bowed médius 

 metacarpal, thus creating a foramen above, 

 between the aforesaid metacarpals. 



Now in Agriocliaris, where the carpo-meta- 

 carpus is also a large, strong bone, this process 

 of the back of the upper part of the shaft 

 of index metacarpal simply rests against the 

 border of the médius metacarpal next to it, 

 not fusing with it. In going through the carpo- 

 metcicarpi of the wild turkey [Mcleagris gallo- 

 pavo) in the Puyé collection, both of these 

 conditions occur, and that quite independent 

 of the size of the bone. For example, in a 

 very large carpo-metacarpus that evidently 

 belonged to a big, old, wild gobbler the 

 aforesaid process is not even in contact with 

 the médius metacarpal next to it ; while in 

 the smallest-metacarpal of all, which probal)ly 

 belonged to a small female bird, complete 

 fusion has taken place as described above. 



In all of these carpo-metacarpi, the usual 

 grooves for the guidance of the tendons of 

 muscles are generally well marked, and 

 strangely enough, best marked in the carpo- 

 metacarpus of the White Holland turkey, — 

 a domesticated fotvl. 



The pollex metacarpal is very short, slightly 

 twisted anconad, and directed upwards and 

 forwards. At its distal base the articulation 

 for the pollex phalanx is triply tuberculate, 

 while the articulation for the proximal pihdanx 

 of the index finger presents but two raised 

 tubercles for the phalanx joint it bears ; it is 

 single and concave for the little joint of the 

 médius metacarpal. 



For some reason or other, the carjm-meta- 



