40 



laszthatuiik két olyan egyenlő nagyságú cson- 

 tot, a melyek egymástól jobban különböznek, 

 mint az Agriorliuris-étóì. Ha tehát ,1 t'einur 

 az Agriocharis-é, B és C pedig két, egyénileg 

 különböző vadpulykáé, feltéve, hogy mind- 

 hilrom csont egyenlő nagyságú, színű stb. — 

 és ha^ nem volna megkülönböztethető /í-től — , 

 akkor az, a ki nem tudja, hogy a három 

 czombcsont két különböző pulykától való, A 

 és B-t valószínűleg egy fajnak, C-t pedig 

 külön fajnak tekintené .Az Agriocharis ocellata 

 czombcsontján mégis van egy olyan jelleg, a 

 mely — ha állandó — megkülönbözteti e 

 csontot a vadpulyka (Meleagris) néhány, de 

 nem mindegyik czombcsontjától. Utóbbinak 

 sok példányán a íigameiitmn teres egy alig 

 feltűnő sekély, gyengén határolt vájulatban 

 tapad meg. Az Agriocharis czombcsontjá- 

 nak fején {caput femoris), e mögött a vájulat 

 mögött a nagij forgató {trochanter major) síkja 

 felé valamivel mélyebb linearis depressio 

 látható, a mely a J/cfefl/yris-genus összes puly- 

 káin is előfordulhat. Az U. S. National Mu- 

 seum fehér hollandiai pulyka csontvázának 

 czombcsontján jól látható. 



A nagy forgató {trochanter major) az ösz- 

 szes ü/eZea^rí'rfae-fajoknál feltűnő, jóval a csont 

 distalis vége fölé nyúlik, elől és fent nagyobb; 

 azon a ponton, a hol a csont nyaka véget 

 ér, tehát valamivel a csont említett vége alatt, 

 alacsonyabb a szár felületénél. A nagy for- 

 gató és a csont ülő feje között a hátolda- 

 lon az összes pulykáknál nagykiterjedésű tu- 

 bercularis dudort látunk. A czombcsont szára 

 rendesen gyengén ívelt, erős és majdnem 

 hengeres. Rajta erős izomtapadó vonalak 

 futnak végig. Tápláló nyílások itt-ott nyílnak ; 



tion to be seen in the case of a number of 

 the femora of the wild turkey is of such a 

 degree that there is no trouble in selecting 

 two of these bones which, the sizes being 

 the same, exhibit greater difference upon com- 

 parison, than would the femur of Agriocharis 

 differ from the one of the two selected that 

 was most like it. Thus, if .4 stood for the 

 femur of Agriocharis, and B and C for the 

 femora of two wild turkeys that exhibited, 

 in rather a marked degree, some individual 

 difl'erences — all these bones being of the 

 same size, color, and so on, and A being 

 indistinguishable from B — then, were they 

 all placed before one, who, with nothing to 

 guide him, was told that they all three came 

 from the skeletons of tiro different species of 

 turkeys, it is far more than likely that that 

 person would select .4 and B as belonging 

 to one of those species, and C to the other. 



; However, there is a character to be seen in 

 the femur of Agriocharis ocellata here being 



' considered which, if constant, will serve to 

 distinguish that bone, at least, from some of 

 the femora of wild turkeys {Meleagris), but 

 not from all. In many of the latter the inser- 

 tion for the ligamentuin teres is a shallow, 

 indefinite excavation that would hardly attract 

 one's attention. Now, posterior to this in 

 Agriocharis there is, on the cajiul femoris, 

 a somewhat deep, linear depression, perpendic- 

 ular to the plane of the trochanter major, 

 which may or may not be present in all tur- 

 keys of the genus Meiragris. It is likewise 

 fairly well marked in the femur of the White 

 Holland turkey in the collections of the U. S. 

 National Museum. 



In all Meleagridae the trochanter major is 

 very conspicuous, rising, as it does, consider- 

 ably above the summit of the bone, and, 

 increasing in size as it extends forwards and 

 upwards, it merges with the surface of the 

 shaft anteriorly, about opposite where the 

 neck of the bone is so lost, — that is, a very 

 short distance below the summit. Between this 

 trochanter and the sessile head of the bone, 

 on the posterior aspect, there is an extensive 

 tubercular elevation that is present in the 

 femora of all turkeys. Generally, the shaft 

 is but slightly bowed, being stout and nearly 

 cylindrical in form. It is rather strongly marked 

 by the usual muscular lines. Small nutrient 



