41 



a |)iilykák czomhcsontja nem pneumatikus és 

 ügy látszik ,trochauter minor"-a nincs. 



Distalis végén a condylaris felület erősen 

 kiáll : a condylusok nagyok és kiállók. 

 Mellső síkjaik párhuzamosak ; a két siket 

 széles és mély rotularis barázda választja el. 

 .\ külső condylus fokozatosan a szár alá 

 merül, a belső a szártól eláll és izületi felü- 

 lete hegyesen végződik, a melytől a belső 

 condylus oldalsó lapjainak végén a szár felé 

 csoutvonal indul ki. 



Hátul a poplitealis depressio meglehetős 

 éles, a belső condylus kerek, és itt széles, a 

 külső condyluson mély barázda szolgál a 

 tibula íziüésére. 



A nálam levő Agriocharis ocellata mindkét 

 térdkalácsa {patdla) hiáuyzott, mikor az állatot 

 megkaptam ; a puyé-i pulykacsoutok gyűjtői 

 pedig ebből a fontos sesamoid - csontból 

 egyetlen-egyet sem őriztek meg. Az U. S. 

 National Museum széttagolt fehér hollandiai 

 pulyka-csontvázában (Nr. 18856) azonban mind- 

 két térdkalács megvan. Ezek feltűnően csavart 

 csontok, hosszuk kb. 22 mm, átlagos széles- 

 ségük 13 mm. A térdkalácson különböző 

 izületi felületek és vájulatok vannak ; hely- 

 zetét — ha nem in sün, tehát húsban levő 

 madáron, vagy szakszerűen preparált fel- 

 állított csontvázon vizsgáljuk, a melyen nor- 

 málisan ízesül — bajos megállapítani. 



Az összes Meleagridae-isijok sipcsontja {tibio- 

 tarsus) hosszú, egyenes és zömök csont. Szára 

 a domestikált fehér hollandiai pulykánál vas- 

 tagabb, mint akár az Agriochnris-é, akár a vad 

 J/efcarym-fajoké. Alakja hengerded, azaz 

 mellső-hátsó irányban egész hosszában kissé 

 össze van nyomva. 



Én az Agriorliaris ocellata sípcsont ját (tibio- 

 tarsus) és szárkapocscsontját (fibula) mintegy 

 50 puyé-i vadpulyka [M. gallopavo) sip- és szár- 



Aquila XXI. 



foramina occur here and there, but the mele- 

 agrine femur is a non-pneumatic one, and 

 appears to lack a „trochanter minor". 



Distally, the condylar enlargement is ex- 

 tremely prominent. Either condyle is large and 

 jutting. Anteriorly they are in parallel planes, 

 with a wide and deep mtular channel separat- 

 ing them. The external one, above, merges 

 gradually upon the shaft, while the other 

 does not, but on the other hand stands away 

 from it, the articular facet terminating above 

 in a point, from which point, perpendicularly 

 to the shaft, is the line where the lateral 

 surfaces of this condyle terminate. 



Posteriorly, the popliteal dejiression is fairly 

 well marked, the internal condyle being 

 rounded and broad here, while the external 

 one exhibits the deeply excavated „fibular 

 notch". 



Both the p<ifellae in my skeleton of Agrio- 

 rharis ocellata were missing when the mate- 

 rial was received by me, and those who col- 

 lected the turkey bones at Puyé did not pick 

 up any of these important sesamoids. They 

 are both present, however, in the disarticu- 

 lated skeleton of the big White Holland tur- 

 key in the collection of the U. S. National 

 Museum (No. 18856). Either one of these is 

 a curiously twisted bone, about 22 millimeters 

 long, with an average width of thirteen. The 

 bone presents several articular surfaces and 

 ccmcavities, and it is difficult to ajtpreciate 

 its exact location at the knee-joint, unless 

 we come to study it in sita in the leg of a 

 bird, on which it has been so preserved, — 

 that is, either in a bird ,in the flesh", or in 

 a scientifically prepared mounted skeleton, 

 where the patellae have been normally arti- 

 culated. 



With respect to all Meleagridae, the tibio- 

 tarsus is a long, unusually straight and sub- 

 stantial bone. For its length, it is stouter in 

 the shaft and extremities in the domesticated 

 White Holland turkey than it is in either 

 Agriocharis or the wild forms of Mcleagris. 

 It is subcylindrical in form, — that is, its 

 shaft, — and this is moderately compressed, 

 in the antero-posterior direction, throughout 

 its continuity. 



I have compared the tibio-tarsus — the 

 fibuln, too, for that matter — oi Agriocharis 

 ocellata with some fifty tibio-tarsi and fibulae 



6 



