6G 



Falconi 



Gyps fulvus Gm. 

 C-rypnMuft harhatus (L). 

 HaliaMus aìhieiìln (L.). 

 Buteo hvteo [j. 

 Archibuteo la;/opus (BrOnn.). 

 Circaëtus gallicus (Gm.). 

 Aecipiter nisus (L.). 



Mig az Anseriformos reiidig Ijczárólag ' a 

 metacarpus distalis tuberculiiiiiai (tuberculuni 

 radiale et ulnare distale metacarpi) egy vo- 

 nalban állottak egymással, addig a Falconi- 

 formcseknél a tuberc ulnare hosszabb a tu- 

 bero, radialenál. Mc. Ili Gypsnél közel hen 

 gères, a többinél külső és felső oldala sik, a 

 belső hengeres. Mc. IV jiroximalis végén 

 rendkívül kiszélesedik, külső oldala Falco és 

 Cerchneis kivételével két erős, rézsútosan 

 lefutó bordát visel, belső lapja csatornás. 

 Tuberositas museularis a fissura distalis öb- 

 lénél jól észrevehető dudorban jelentkezik. 

 Fissura ovális, megnyúlt. Fornix széles, ala- 

 csony." Sulcus tendinis musculi extensoris 

 digitoruiu communis az összeseknél mély, a 

 Mc. 111 proximalis negyedéből indul ki, a 

 középtájon rézsútosan átfordul a külső oldal 

 alsó élére. Sulcus tend. musc. ext. iudicis proprii 

 Gypsnél aránylag gyenge, a többinél erős. 

 Tab. Vili, tig! 9. 



Tinaiiiiforiues. 



Eyton rajza szciint nietacarpusa liasoiiló a Grui- 

 farmeli reiifl Kallidai' alrendjéhe'/. 



t'oi'iiies. 



Aslur palumbariiis (L.). 

 Circus cyaneus (L.). 

 Falco peregrinus Tunst. 

 Falco merillus Gkrinm. 

 Falco lanarius. L. 

 Cerchneis tinnunculus (L.). 

 Cerchneis vespertinus (L.). 



Bis zu der Ordnung der Anseriformes in- 

 clusive' haben wir gesehen, dass beide distale 

 Tubercula des Os metacarpi (Tuberculum 

 radiale et ulnare distale metacarpi) gleich 

 hoch sind. Rei den Falconiformes ist das 

 Tuberculum ulnare höher als das radiale. 

 Mc. III ist bei Gyps walzenförmig, bei den 

 übrigen nahezu dreikantig, seine obere und 

 äussere Seite tlach, die innere walzenförmig. 

 Mc IV breitet sich am proximalen Ende 

 sehr aus, seine äussere Fläche trägt — aus- 

 genommen Falco und Cerchneis — zwei 

 starke, querlaufende Balken ; die innere Fläche 

 ist ausgehöhlt. Fissura gestreckt, oval ; Tu- 

 berositas museularis bildet eine ziemlich starke 

 Erhebung bei der proximalen Spitze der Fis- 

 sura. Fornix breit, niedrig.^ Sulcus tendinis 

 musculi extensoris digitorum communis bildet 

 bei allen Arten eine tiefe Furche, die vom 

 proximalen Viertel des Mc. IV ausgeht und 

 in der Mitte sich schräg zu der unteren 

 Kante wendet. Sulcus tendinis musculi exten- 

 soris indicis proprii ist bei Gyps schwach, bei 

 den übrigen tief Tab. VIII. Fig. 9. 



Tinalnit■ol•llle^s. 



Nach Eytons Abbiklung i^lciclit ihr Mittrlhaiidkno- 

 (îlieii dem der Untcnirdiuini;' Kallidae dJrdiiÍTniirornu'S). 



G alii formes. 



n a 11 i. Cra.r globicera L. 



Aijriocharis ocellata Cuv. 

 Niunida meleagris L. 

 Tetrao urogalhis L. 

 Bonasa bonasia (L.). 

 Lagopus lagopus (L). 

 Lagopus mutus (Montin) fossil. 



' kivéve a pinauiiieket. 



^ (iyj)s ('S Gypaëtus metacarpiisàn feltűnő nagy 

 íoramen pnenmaticumokat találtam és pediií Gypsnél 

 a (• 4-1-.T belső oldalán, a Mc. IV belső csatornás 

 lemezén, a fornixon a tnberc. ulnare alatt és a Mc. 

 IV proximalis tövén: Gypai'tiisnál c 4 | ."i belső 

 «ddaláii és a tidiei-ositas metacarpi II tövén. Hasonlót 

 ügyelt meg Shüfeldt is (1909i. 



Perd ír per dix (L.). 

 Caccabis saxatilis (Meyer). 

 Cotv/rnix coturnix (L.). 

 G alius domesticus L. 

 Phasinnus colchicus L 

 ChryAolophas piHus L. 



' ausgenommen die Penguine. 



=^ Am Mittelhandknochen des Gyps und (iyjiai'tus 

 fand ich auffallend grosse Foramina juieumatica, 

 u. zw. beim Gyps am Fornix, unterhalb des Tuber- 

 (•ulum ulnare und an der proximalen Wurzel des 

 Mc. IV, bei Gypaëtus an der inneren Seite des 04 + .") 

 und an der Wurzel des Tuberositas metacarpi II. 

 Ahnliclies wurde auch von Shufeldt beobachtet (1909). 



