85 



Fossilis szakállas saskeselyű — 

 Gypaëtus barbatus L. és rétisas 

 — Haliaëtus albicilla L. — a bor- 

 sodi Bükkben. 



Irta Du. Ijamhkechï Kálmán. 

 Három .szövcfi-kciipel. 



A liorsodi Bükkhegység: legnagyobb bar- 

 langja az Alsóhámor község fölött nyíló Sze- 

 Jeta. Ennek a barlangnak pleistucaenkoni 

 lerakodásaiból került elő a magyar föld leg- 

 klasszikusabb palaeolith anyaga. A barlang 

 palaeolith anyagának prehistóriai méltatását 

 illetőleg utalok Herman Ottó/ Dr. Kadic Otto- 

 kár' és Dr. Hii,lebu.and Jenö^ idevágó müveire. 



A Szeletabarlang felásatását Dr. Kadic 

 Ottokár vezette a legniinucziózusabb [)üntos- 

 sággal. Ennek a páratlan rendszerességgel 

 végrehajtott munkálatnak köszönhető, hogy a 

 barlang minden egyes leletének fekvése pon- 

 tosan megállapítható. Feltűnő volt, hogy az 

 ezernyi palaeolith és szép számú állati cson- 

 tok között madárcsont a legújabb időkig, a 

 mikor pedig már az ásatás végén járunk, 

 nem akadt. Az elmúlt év nyarán azonl)an 

 mégis akadt egy feltűnő ép megtartású, jobb- 

 oldali csüd, a melyet a m. kir. ornithologiai 

 központ ciiinparativ osteologia! gyűjteménye 

 alapján — minden kétséget kizárólag — a 

 szakállas saskeselyű — Gypaëtus harbatas (L.) 

 maradványának sikerült meghatároznom. 



A ritka szép, teljesen ép megtartású csüdöt 

 Dk. Kaüic Ottokár a barlang főfolyosójának 

 hátulsó részében, a 27. négyszög I. szintjében' 

 kb. 0'5 m mélységben, világosszürke pleisto- 

 caen barlangi anyagban találiíi. E szürke 

 agyag emlősfaunája Dii. Kauic Ottokár szíves 

 levéli közlése szerint a következő: Ursus 

 spelaeus Rqsrnm., Felis spelaea Goldfuss , 

 Hyaena spelaea Gulukuss, Lupus vulgaris, 

 Vulpes vulgaris L. Megaceros giganteus Hlu- 

 MKNB., Equus caballus (L.) és Ibex sp. — 

 A réteg palaeolithjei javasolutréen (Hoch 



' Hkkman Ottó: A magyanik nagy ösfoglalko/.ása. 

 Előtanulmányok p. tj8 — 77. 



- Dr. Kadié OttokAr: Földtani Közlöny XXXIX. 



1909. 524— .540. 



' Dr. HiLLEBRAND Jk.nu: l'öliltani Kö/.löny XL. 



1910. 645—656. 



' A lelőhely a Hili, ebrano idézutt dolgozatában 

 foglalt térkép D. mezeje. 



Fossiler Bartgeier — Gypaëtus 

 barbatus L. und gemeiner See- 

 adler — Haliaëtus albicilla L. — 

 im Borsoder Bükk-Gebirge. 



Von Dr. Kuloman Lambhucht. 

 Mit drei Textabbildungen. 



Die grösste Höhle des Borsoder Bükk- 

 Gebirges ist die oberhalb des Dorfes Alsó- 

 hámor liegende l^zeleta- Höhle. Aus den Pleis- 

 tucaen-Abliigerungen dieser Höhle stammt das 

 klassischeste Palaeolithicum Ungarns. Bezüg- 

 lich der prähistorischen Schilderung dieses 

 Palaeolithicums verweise ich auf die Publi- 

 kationen Otto Hurmanh', Dr. Ottokar Kadicw" 

 und Dr. Eugen Hillebkands. ^ 



Die Ausgrabungen der Szeleta-Höhle wur- 

 den durch Dr. 0. Kadic mit minutiöser Pünkt- 

 lichkeit geleitet. Diesem ist es zu verdanken, 

 dass die Lage aller Funde pünktlich fest- 

 gestellt werden kann. Auffallend ist es, das 

 bisher ausser den, einige Tausende zählende 

 Palaeolithen und den in hübscher Anzahl 

 vorhandenen Säugetierknochen kein einziger 



obgleich die 

 beendigt ist. im 

 Sommer des vergangenen Jahres fand aber 

 Dr. Kaiiic dennoch einen prachtvoll erhal- 

 tenen rechten Vogel-Tarsus (Tarsometatarsus), 

 welchen ich auf Grund der komparativ osteo- 

 logischen Sammlung der Königl. Llng. Ornitho- 

 logischen Centrale als Rest des Bartgeiers — 

 Gypaëtus barbatus L. - bestimmte. 



Dieser selten schön erhaltene, unverletzte 

 Tarsometatarsus wurde aus dem hinteren 

 Teil des Mittelganges der Höhle, (Quadrat 

 Nr. 27, Schichte I)'' ca. in der Tiefe von 

 05 M., aus lichtgrauem, diluvialen Höhlen- 

 ton herausgegraben. Die Säugetierfauna des 

 grauen Höhlentones enthält laut Dr. 0. Kadic 

 folgende Arten : Ursus spelaeus Rosen.m. 

 Felis spelaea Goi.ufüss., Hyaena spelaea Golh- 

 KüHB., Lupus vulgaris, Vulpes vulgaris L., 

 Megaceros giganteus Blumenb., Equus caballus 

 (L.) und Ibex sp. — Das Palaeolithicum der 



' O. Herman : A magyarok nagy ősfoglalkozása. 

 Előtanulmányok p 68 77. 



-' Dk. 0. Kadi6 : Földtani Közlöny. XXXIX. 1909. 

 524—540. 



» Dr e. Hillfbrand; Ibid. XL. 1910 645—656. 



' Die l''undstätte ist auf der von Dk. Hillebrand 

 mitgeteilten Karte (I. c) mit D bezeichnet. 



Vogelknochen gefunden wurde, 

 Ausgrabung schon nahezu 



