106 



protoplasnii'iját közönse^es plasiiiMfpstcikck 

 erősen megfestik, vashaeniatoxyliiiiKil festődő 

 váladékszemcséket azonban nem tartalmaz, 

 mint a mirigyes gyomor összetett mirigyeinek 

 sejtjei. A csövecskék belseje finom, világos 

 váladékkal van tele. Felül a sejtek alacso- 

 nyak, plasmájuk világos felsörészből és sötét 

 alsórészből áll, felső végük egyenes vagy 

 domború 



Bauhu (1901) megkísérelte a váladékfona- 

 laknak a mirigysejtekhez való viszonyát kissé 

 pontosabban megállapitaiii. 1°., osmiumsavval 

 rögzített és saft'raninnal festett készítményeket 

 használt. .\z AbTMANN-féle módszerrel nem 

 sikerült a sejtekben granulákat kimutatnia. 

 Ismét megtalálta Wiedersheim hálózatát. „Min- 

 den hálószem megfelel egy sejt átmetszetének 

 és a sejthatárok a sejtekközijtti váladékcsa- 

 tornák. Egyes helyeken ezek egyneműnek 

 látszanak, másokon azonban szemcsékből 

 összetettnek, melyek a sejtekben fekvő szem- 

 csék egyenesen folytatásai gyanánt tekinten- 

 dők. A sejtekközötti váladékcsatornákból a 

 váladékcsapok állanak össze." A granulák 

 főleg e sejtek lumen felé eső oldalán fordul- 

 nak elő. Részint már a sejtben, részint később 

 váladékfonallá olvadnak össze. Sokszor még 

 ott is láthatók granulák, a hol a fonalak már 

 a csapot alkotják. Flemminü, Herm-vnn és Unna 

 keveréke nem adtak granulai. A HENiiA-féle 

 granulamódszer segélyével — fixálás forma- 

 iinban és fokozatosan chromsavban, festés 

 niethylenkékkel vagy Michaelis keverékével — 

 sejteket kapott, melyek alsó részükben gra- 

 nulát tartalmaztak. Ennél a módszernél főleg 

 a mirigynyak sejtjei festődtek. MüLLER-féle 

 folyadékban fixált készítmények a kacsából 

 a kampószerü nyúlványokat is mutatták. Phy- 

 siologiailag ez utóbbiakat nem tartja elválasztó 

 természetűekuek, úgylátszik, hogy a bazális 

 hártya egy fajtáját képviselik. Heidenhain vas- 

 haematoxylin-rubin módszerével a sejtközötti 

 járatokat is sikerült volna megfestenie, azon- 

 ban erre vonatkozó 10. rajza csupán egyforma 

 vastagságú vonalaktól határolt sejteket tüntet 

 fel. MüLi,ER-féle folyadékban rögzített és methy- 

 lenkék tömény vizes oldatával festett készít- 

 ményeken megint a mirigynyak sejtjei és az 

 átmeneti részek hámja festődött a legerőseb- 

 ben. Azt a benyomást kapta, uiintiia a mirigy 

 alsó része az elválasztásnál kisebb szerepet 



rund. gross, durch gewöhnliche Plasmafarben 

 stark tingibles, fein granuliertes, aber keine 

 wie die Zellen der zusammengesetzten Drü- 

 sen des Drüsenmagens durch Eisenhaemato- 

 xylin färbbare Sekretkörnchen enthaltendes 

 Protoplasma. Die Tubuli besitzen ein feines, 

 mit hellen Sekret gefülltes Lumen. Oben sind 

 die Zellen niedrig. Plasma aus hellem Ober- 

 teil und dunklem Basalteile, ihr Oberende 

 gerade oder konvex. 



B.\UER (1901) versuchte das Verhalten der 

 Sekretfäden zu den Drüsenzellen genaner 

 festzustellen. Er benützte Präparate, welche 

 in l"/„ Osmiumsäure fixiert und mit Saifranin 

 gefärbt wurden. Mit der ALTMANNSchen Methode 

 gelang es ihm nicht Granula in den Zellen 

 darzustellen. Er fand das Maschennetz Wieders- 

 HEiMS wieder. „Jede Masche entspricht dem 

 Durchschnitt durch eine Zelle, und die Zell- 

 grenzen sind die interzellulären Sekretgänge. 

 An einigen Stellen erscheinen diese homogen, 

 an anderen hingegen aus Körnchen zusam- 

 mengesetzt, welche als direkte Fortsetzung 

 der in den Zellen liegenden Körnchen aufzu- 

 fassen sind. Aus den interzellulären Sekret- 

 gängen setzen sich die Sekretzapfen zusam- 

 men." Die Granula kommen meist in dem 

 Lumen zugewandten Teil der Zellen vor. Sie 

 verschmelzen teils schon interzellulär, teils 

 später zu Sekretfäden. Oft sind noch dort, 

 wo die Fäden bereits den Zapfen bilden 

 Granula sichtbar. FtEMMiNGSche, HERsiANNSche, 

 ÜNNASche Mischung ergaben keine Granula. 

 Mit dem BESDASchen Granulaverfahren, Fixie- 

 ren in Formalin und ansteigender Chrom- 

 säure, Färbung mit Methylenblau oder dem 

 Gemisch von Michaelis, Hessen sich Zellen 

 darstellen, welche in ihrem unteren Teile 

 Granula enthielten. Es färbten sich bei dieser 

 Methode wesentlich die Zellen des Drüsen- 

 halses. In MüLLERScher Flüssigkeit fixierte 

 Präparate von der Ente zeigten auch die 

 hackenförmigen Fortsätze. Physiologisch hält 

 er letztere nicht für sekretorischer Natur, sie 

 scheinen eine Art von Basalmembran zu re- 

 präsentieren. Es soll ihm zwar gelungen sein, 

 nacli der HEiuENHAiNSchen Eisenalaun-Haema- 

 toxylin - Rubin - Methode die interzellulären 

 Gänge zu färben, seine diesbezügliche Figur 

 10 zeigt jedoch blos Zellen, welche von gleich 

 starken Linien begrenzt werden. Auch an in 

 MüLLERScher Flüssigkeit fixierten und mit 



