122 



KüP8cn-féle folyadék, Ri:r.AUD-félp ])ilu'iii-fnrni()l. 

 BENDA-fólc eljárás (erős Fj.KMMiNc-tele folyadék 

 kevesebb eczetsiivval). Mindezen folyadékok 

 közül a legjobban a sublimátosak váltak be, 

 különösen a „subtrie", ezenkívül a RnNUA-féle 

 eljárás. A szénkénegen át jKiraflinba ágyazott 

 metszeteket következően festettem : Hhipun- 

 HAiN-féle vashaeinatoxylin-thiazinpirossal vagy 

 (•hromotroppal, Di:i,Ai'u:i,ii-féle haematoxylin- 

 thiazinpirossal vagy chromotroppal, Zknkkh- 

 féle folyadék után MALLOEv-val, sublimátosokat 

 Ehrlich— BioNDi-féle keverékkel, a BuNDA-féle 

 eljárásnak kitetteket kristályibolyával. A rugal- 

 mas rostok feltüntetésére subliniátban rögzített 

 metszeteket WniGUKT-féle resorcin-fuchsin — 

 Van GiEsoN-nal festettem meg. A vizsgálatokat a 

 M. Kir. Ornith. Központ szövettani laborató- 

 riumában végeztem ; az anyag beszerzését 

 Her.man Ottó igazgató úrnak köszönhetem, 

 kinek e helyen is leghálásabb köszönetemet 

 fejezem ki. 



A garat. 



A hám többrétegű lapos hám, amely meg- 

 lehetősen vastag, alul 5 — 6 sejtrétegben fiatal 

 duzzadtmagvú sejteket találni, feljebb 7 — 8 

 rétegben szélesebb, oldalt megnyúlt sejteket 

 látunk, melyeket néhány rétegben egészen 

 lapos hám borít. A hám alatt a tunica pro- 

 l)ria kötőszöveti rétege következik, mely az 

 erősebb véredényeket tartalmazza. Közvet- 

 lenül a hám alatt néhány erősebb kollagén 

 rostot látni, membrana basalis alakjában. A 

 tunica propria sok helyen bizonyos magasságig 

 a hámba nyúlik be, papillákat, szemölcsöket 

 ké])ezve. Ezekbon a papillákban mindenütt 

 egy-egy hajszáledény-kacsot látni. Jlár a 

 garatban találunk a propriában mirigyeket, 

 melyek a hámréteget áttörve, a felületre öntik 

 váladékukat. Ezek egyszerű csöves vagy 

 hagymaalakú, végükön néhol kettéágazó, nyál- 

 kát elválasztó mirigyek. A tunica propriára 

 az izomréteg következik, mely itt körkörös 

 réteg alakjában van meg, azonban kissé lejebb 

 már a muscularis mucosae lép fel, mely a 



sigkeit. KopRCHSche Flüssigkeit, Pikrin-Forniol 

 nach KiîOAun, liiiNiiASches Verfahren (starkes 

 FLEMMiNosches Gemisch mit weniger Essig- 

 säure). Von allen diesen Flüssigkeiten be- 

 währten sich am besten die subliinathaltigen, 

 besonders „Subirle", ausserdem das Bi;ni>a- 

 sche Verfahren. Die durch Schwefelkohlen- 

 stoff in Par^iffin eingebetteten Srhnitte färbte 

 ich folgenderweise : lliîniuNHAiNh' Eisenalauu- 

 iiaematoxylin-Thiazinrot oder Chromotrop, Dk- 

 LAi'MiLDSches Haematoxylin-Thiazinrot oder 

 Chromotrop, nach der Zr.NKHKSchen Flüssigkeit 

 mit Malloky, die sublimathaltigen mit dem Ge- 

 misch von Eheuch-Biondi, die mit dem Benda- 

 schen Verfahren fixierten mit Kristallviolett. 

 Zur Darstellung der elastischen Fasern färbte 

 ich in Sublimat fixierte Schnitte mit Weiqerts 

 Resorcin-fuchsin — Van Ghìson. Die Untersu- 

 chungen wurden im histologischen Laborato- 

 rium der Kön. Ung. Ornith. Centrale ausgeführt ; 

 die Beschaffung des Materiales verdanke ich 

 Herrn Direktor Otto Herman, wofür ich ihm 

 auch an dieser Stelle meinen besten Dank 

 ausspreche. 



Schlund. 



Das Epithel ist ein mehrschichtiges Plat- 

 tenepithel, ziemlich stark entwickelt, unten 

 sind in 5 — 6 Zellenschicbten junge Zellen 

 mit rundem Kern zu finden, oberhalb sind 

 in 7 — 8 Zellenschichten breitere, seitwärts 

 verlängerte Zellen zu beobachten, welche 

 von einigen Schichten ganz platten Epithels 

 bedeckt werden. Unter dem Epithel folgt 

 die Bindegewebsschicht der Tunica propria, 

 welche die stärkeren Blutgefässe enthält. 

 Unmittelbar dem Epithel anliegend sieht 

 man einige kollagéné Fasern in Form einer 

 Membrana basalis. Die Tunica propria dringt 

 an vielen Stellen bis zu einer gewissen 

 Höhe in das Epithel ein, Papillen bildend. 

 In diesen Papillen sieht man überall eine 

 Kapillarschlinge. Schon im Schlund finden 

 wir in der Propria Drüsen, welche, die 

 Epithelschicht durchbrechend, ihr Sekret auf 

 die Oberfläche ergiessen. Es sind einfache 

 schlauchförmige oder zwiebeiförmige, an 

 ihrem Ende oft zweigeteilte, Mucin sezer- 

 nierende Drüsen. Auf die Tunica propria 

 folgt die Muscularis, welche hier in Form 



