124 



tetején ülők álfalábaii luískeiiycbbck é« s/a- 

 biilyosiibbak, mint a redők küzöltick. melyek- 

 nek rendesen redözött faluk van. Mariani 

 fiyakran igen erősen fejlett mirigyeket talál- 

 tam, melyeknél 11 csövet is számláltam össze. 

 Általában mondható, hogy a kisebb terjedelmű 

 mirigyek: egyszerű csövek vagy bogyók, 

 inkább a hám felé eső oldalon fordulnak 

 elő, míg a nagyobbak : több tnbnlusból állók, 

 a tunica iirojiria mélyebb részein fordulnak 

 elő. Azt is tajjasztaltam. hogy a hol egy több 

 részből álló mirigy kitorkoilik, ott közvetlenül 

 mellette rendesen egy egyszerű cső is halad. 

 Az egyes csövecskék vagy bogyók hengeres 

 hámsejtekkel vannak bélelve, melyek a nyál- 

 kaképzés szolgálatában állanak és az egyes 

 működési stádiumoknak megfelelően, igen 

 különböző képet mntatuak. Legnagyobb részük 

 nyálkával van megtöltve s magjuk leszorul- 

 ván, az alapi részen foglal helyet. A mirigyek 

 alsó részében s tulajdonképpeni testében a sej- 

 tek meglehetősen magasak, felfelé a kivezető 

 csatornában fokozatosan alacsonyodnak, míg 

 a köbös alakot el nem érik s lassan át nem 

 mennek a többrétegű lapos hám sejtjeibe, mely 

 utóbbi a nyelőcső középső részében már jóval 

 alacsonyabb, mint a garatban. 



A mirigyek hámja membrana basalison, 

 finom kötőszöveti rétegen fekszik. A hol a 

 mirigyek több részre tagolóduíik, ott a kötő- 

 szövetben gyakran találni véredényeket is, 

 melyek szinte körülfonják őket. Nagyon ha- 

 sonlít ez a kép ahhoz, mit már Leydig 1857- 

 ben megjelent páratlan szövettanában lerajzolt. 

 A tunica propriában mindenütt találni szét- 

 szórt leukocytákat, melyek helyenként össze- 

 tömörülnek és csomószerű képleteket alkotnak. 

 Ezek vagy közvellenül a többrétegű hám alatt 

 vagy a mirigyek oldalán vagy a projiria leg- 

 alsó rétegében, közel a muscularis mucosae- 

 hoz fekszenek. A tunica propria alatt a mus- 

 cularis mucosae hosszanti izomrétege követ- 

 kezik, mely meglehetős erősen fejlett, sima 

 izomrostokból áll. Ez a réteg még résztvesz 



auch noppeldriisen. bei welchen zwei Fundi 

 durch eine Scheidewand gelrennt sind, aber 

 der Ausführgang beiden Körpern gemeinsam 

 ist. SwKNANDUR bcschrcibt Haschen- und zwie- 

 belförniige Drüsen, welche öfters unregel- 

 mässig sind. Die auf der Höhe der Öso|)ha- 

 gealfalten gelegenen sind im allgemeinen 

 schmäler und regelmässiger als die zwischen 

 den Falten, welche auch gewöhnlich gefaltete 

 Wände besitzen. Ich fand oft sehr stark ent- 

 wickelte Drüsen, bei welchen ich bis zu 

 11 Tubuli zählen k(jnnte. Im allgemeinen 

 kommen die kleineren Drüsen : einfache Tu- 

 buli oder Acini mehr gegen das Epithel zu 

 vor, während die grösseren : aus mehreren 

 Schläuchen zusammengesetzten in den tiefe- 

 ren Teilen der Tunica propria liegen. Ich 

 fand auch, dass dort, wo eine aus mehreren 

 Teilen bestehende Drüse nach aussen mün- 

 det, dicht an ihr gewöhnlich auch ein ein- 

 facher Schlauch liegt. Die einzelnen Tubuli 

 oder Acini sind mit Zylinderepithel ausgeklei- 

 det, welches im Dienste der Schleimbereituug 

 steht und den einzelnen Funktionsstadien 

 entsprechend ein sehr verschiedenes Bild 

 zeigt. Der grösste Teil ist mit Schleim ge- 

 füllt, der hinabgedrückte Kern befindet sich 

 an der Basis. Im unteren Teile der Drüsen, 

 im eigentlichen Kör])er sind die Zellen ziem- 

 lich hoch, oben im Ausführungsgang werden 

 sie stufenweise niedriger, bis kubisch und 

 gehen langsam in die Zellen des mehrschich- 

 tigen Plattenepithels über, welch letzteres im 

 mittleren Abschnitte des Ösophagus bedeu- 

 tend schwächer als im Schlünde ist. 



Das Epithel der Drüsen fusst an der Mem- 

 brana basalis, einer feinen Bindegewebs- 

 schicht. Wo die Drüsen in mehrere Äste sich 

 teilen, dort findet man im Bindegewebe oft 

 auch Blutgefässe, welche die Drüsen fast 

 umflechten. Es ist dieses Bild sehr ähnlich 

 jenem, welches bereits Leydig in seiner im 

 Jahre 1857 erschifenenen unvergleichlichen 

 Histologie abbildete. In der Tunica propria 

 findet man überall verstreut Leukocyten, 

 welche sich stellenweise ansammeln und kno- 

 tenförmige Bildungen darstellen. Diese befin- 

 den sich etweder knapp unter dem mehr- 

 schichtigen Epithel oder an den Drüsenseiten, 

 oder aber im tiefsten Teile der Propria, 

 nahe der Muscularis mucosae. Unter der 

 Tunica propria ist die Längsmuskelschicht 



