126 



közös csatornába torkolni. Néhol oly sűrűn 

 állanak egymás mellett, liogy kiszájadzásnk 

 helyén, az egyes zsákok között alig látni 

 többrétegű lapos hámot. Ezek is nyalkát ter- 

 melő mirigyek. Ulyan helyeken, hol a mirigyek 

 sűrűn állanak egymás mellett, a propriálian 

 a lenkocyták sűrűbben fordulnak elő. 



Átmenet a iiiirii;y<'S gyomorba. 



Az átmenet helyén hosszmetszeteken egy 

 mélyedést látni, melynek mucosájában hosszú- 

 kás, tönilőalakú vagy szélesebb mirigyek van- 

 nak (1. rajz). E mélyedés felépítésében az 

 erőteljesebben kifejlődött propriának csupán 

 felső része vesz részt, az alsó továbt) halad 

 a mirigyes gyomorba. A mirigyek kiszájadzási 

 helye között még többrétegű lapos hámot 

 látni, mely a mélyedés mirigyes gyomor felé 

 eső oldalán megszűnik, hogy a mirigyes gyo- 

 mor nyálkahártya kiemelkedéseinek adjon 

 helyet. A mirigyek között a tunica propria 

 felső részében itt is lenkocyták tömörülését 

 és néhány erősebb véredényt találtam. A 

 nyelőcső muscnlaris mucosaeja a határon 

 levő kiszögellésben nem vesz részt, a propria 

 ahitt halad tovább a mirigyes gyomorba. A 

 körkörös izomzat megtartja vastagságát. 



A mirigyes gyomor. 



A mucosa kiemelkedéseket alkot, melyek 

 a mirigyes gyomor elején hegyesebben vég- 

 ződnek, tovább lefelé szélesebbek. Közöttük 

 töndőszerű mirigyek fekszenek, melyeknek 

 alakja változó. Alapi részük rendszerint egy- 

 szerű, néha nagyon széles zsák, mely kifelé 

 gyakran kanyarodó vonalban halad. A kiemel- 

 kedéseken magas hengeres hámsejteket találni 

 kissé hosszúkás, a bázison helyet foglaló mag- 

 gal. A mirigyek hámja alacsonyabb, gömbölyű 

 maggal. A tunica propria erőteljes kifejlődésü, 

 a mirigyek fundus szintájánál jóval mélyebbre 

 is terjed. Majd a másik mirigyféleség, az össze- 



werden sie blos von einem Sack gebildet, 

 ich sah höchstens vier Säckchen stellenweise 

 in einem gemeinschaftlichen Ausführungs- 

 gang einmünden. An manchen Stellen stehen 

 sie so dicht nebeneinander, dass man an 

 ihrer Ausmündungsstelle zwischen den ein- 

 zelnen Säckchen das mehrschichtige Plattcn- 

 epithel kaum bemerkt. Auch diese Drüsen 

 bereiten S(;hleim. An den Stellen, wo die 

 Drüsen dicht nebeneinander stehen, kom- 

 men die Leukocyten in der Propria häufiger vor. 



i'bergaiig in den Drüsenmagen. 



An der llbergangsstelle sieht man an Läng- 

 schnitten eine Vertiefung, in deren Mucosa 

 sich lange schlauchförmige oder auch breitere 

 Drüsen befinden (Fig. 1). Am Aufbau dieser 

 Vertiefung nimmt blos die obere Partie der 

 kräftiger entwickelten Propria teil, die untere 

 geht in den Drüsenmagen weiter. Zwischen 

 den Ausmündungsstellen der Drüsen bemerkt 

 man noch mehrschichtiges Plattenepithel, 

 welches auf der Seite gegen den Drüsen- 

 magen der Vertiefung aufhört, um den Erhe- 

 bungen der Schleimhaut des Drüsenmagens 

 Platz zu machen. Zwischen den Drüsen im 

 oberen Teile der Tunica propria fand ich 

 aucli hier Leukocyten- Anhäufungen und einige 

 stärke e Blutgefässe. Die Muscularis mucosae 

 des Ösophagus nimmt an der Ausbuchtung 

 der Übergangsstelle nicht teil, sie gehl unter 

 der Propria in den Drüsenmagen weiter. Die 

 Kingmuskelschichf behält ihre Stärke. 



Drüsenmagen. 



Die Mucosa bildet Erhebungen, welche im 

 Anfange des Drüsenmagens spitz enden, weiter 

 unten breiter sind. Zwischen diesen Erhe- 

 bungen liegen schlauchförmige Drüsen, deren 

 Gestalt wechselt. Ihr Fundus ist gewöhnlich 

 ein einfacher, oft sehr breiter Sack, welcher 

 nach aussen meistens gewunden verläuft. Auf 

 den Erhebungen findet man hohes Zylin- 

 derepithel, mit etwas länglichem, an der 

 Basis liegendem Kern. Das Epithel der Drüsen 

 ist niedriger mit rundem Kern. Die Tunica 

 propria ist stark ausgebildet, sie erstreckt 

 sich bedeutend tiefer, als das Niveau der 



