2Ü1 



Madárneveink etymologiája/ 



Irta: Hîidnàiî Iíuiítai.an. 



Madaiaiiikniik ludüiiiányos nuif^yar nevét a 

 M. (>. K. kiadásában mcsijelent „Nomenciator 

 avium remili Hungáriáé" állapitotta meg. a 

 köztudatba pedig, főleg a vadászídc és crdés/.ek 

 szótárába — különféle javításokkal és pót- 

 lásokkal — Chernei, István közkézen forgó 

 könyve (Magyarország madarai I. II.) vitte át 

 azokat. Kendkivül sokat köszönhet ennek a 

 klasszikus munkának a magyar madárnév- 

 szótár, mert szerzőjében a kiváló ornithologus- 

 sal a törzsökös magnar ember nyelvérzéke 

 egyesült. Ez tette őt képessé arra, hogy a 

 nép nypivcbôl és a már már feledésbe merült 

 régi enilékekbc'il sok, szerencsésen megválasz- 

 tott madárnevet tudott előhalászni és hogy a 

 magyar fülnek legjobban hangzókat tette meg 

 közülök fajnevekké. 



Az igy megteremtett magyar madártani 

 nomenklatura bizonyára minden magyar embert 

 teljesen kielégíthet. 



Annál kevesebb azonban az, amit madár- 

 neveink etymologiájáról tudunk. A faj- és 

 nemi nevek eredetével, megmagyarázásával 

 szakszerűen senki se foglalkozott nálunk ; 

 egy- két elszórt adat a philologiai folyóiratok- 

 ban és szótárakban,- néhány csillagos meg- 

 jegyzés a szakmunkák lapjainak az alján 

 — minden, a mit irodalmunkból összeszedhe- 

 tünk. A nyelvészek elhanyaj^dlták a témát s most 

 is az ornitholdgusoktól várják a feldolgozását. 



Ennek a feldolgozásnak a szükségétől ve- 

 zeive, évek óta foglalkozom madárneveink 

 eredetével s tanulmányaim eredményéről a 

 következőkben óhajtok beszámolni. Érzem, 

 hogy sok lesz dolgozatomban a hiány, talán 

 a tévedés is, de hisz — mint úttörő munká- 

 ban — ez természetes. Vágyam csak az, 

 vajha fel tudnám kelteni a szakemberekben 

 az érdeklődést e szép kérdés iránt s minél 

 több bővítő, javitó adatot kapnék szaktár- 

 saimtól, iiogy már a közel jövőben tisztázhat- 

 nék véglegesen minden madarunk nevének 

 az eredetét. 



A magyar ember csak azokat a madarakat 



' Der speziell migarische'Charakter dieser Arbeit 

 Hess uns von einer Übersetzung absehen. Red. 



' SziNNYKi : Tájszótár; CzüczOR-Fogarassy : A ma- 

 gyar nyelv szótára és S/arvas G. és Simonyi Zsiomond : 

 Nyelvtörténeti szótár stl). 



Aiiiiik XXI. 



neve/,i el gondosan specziíikus névvel, a me- 

 lyek vagy szembetÜMÓi'ii hasznosak (fecske), 

 avagy károsak (héja, szarka'), jellegzetes 

 alakúak, színezödésiiek (vasorrú pinty, kék 

 mátyás), vagy a melyek hangjuknál (fülemüle), 

 nagyságuknál (sas), különös magukviseleténél 

 fogva (nyaktekercs), vagy végre tömeges és 

 gyakori megjelenésükkel (varjú, veréb) von- 

 ják magukra a íigyelmet. A bokrok közt 

 meghúzódó, szerény, hangtalan kis madarak- 

 kal soha se is törődött. Az ilyeneket a tudo- 

 mánynak kellett megneveznie, mikor foglal- 

 kozni akart velők, azért ezeknek a neve nem 

 Í3 állandósult és többnyire összetett név. 

 A régóta szükségszerűen használt madár- 

 nevek, pl. holló, varjú, csóka, veréb stb.. 

 mind synonymák nélkül valók ; az ilyen köz- 

 ismert nevek mellé nem alakultak triviális 

 nevek ; ellenben a ritkán előforduló, kevéssé 

 megfigyelt madarat minden vidék a maga- 

 alkotta névvel nevezi, pl. a csuszkának valami 

 húsz különböző neve van használatban a nép 

 száján. 



Legtöbb madarunk neve hangja ntámásá- 

 iiól eredt, pl. kakuk, kuvik, bibicz, cziiike, 

 zsezse, csicsörke síb.; sok iiicqen iit/elvböl 

 van átvéve vagy fordítva, pl. alka, kárókatona, 

 szarka, páva. fülemüle, fogoly stb.; másokat 

 színük után nevezték el pl zöld küllő, szén- 

 czinke, őszapó, vörösbegy, hajnalmadár; vagy 

 pedig életmódjuk alapján, pl. víztaposó, sár- 

 járó, fakúsz, búvár, kecskefejő, fakopáncs 

 stb.; isfuét másokat táplálékuk után, pl. légy- 

 kapó, halfarkas, kenderike, lenike stb., vagy 

 lakásuk után, pl. csaláncsúcs, fúzike. nádirigó, 

 hantmadár, ugartyúk vizicsirke stb., vagy 

 alakjuk és jellegzö tulajdonság ak után, pl. 

 ökörszem, kanalasgém, csonttollú madár.talpas- 

 lyúk, billegető stb ; soknak végre ismeretlen 

 eredetű, ősi iieve van, pl. sas, ölyv, sólyom, 

 kánya, kerecsen, daru, holló, kócsag, gém, 

 fürj, hattyú stb. 



A következő felsorolásban csak madaraink 

 nemi neveit vettem fel ; a tájneveket ritkán, 

 a fajneveket sehol se fejtegetem. 

 Alka (Alca torda L.) az ős dán alk és skót 



auk tövekből ered ; a i;rönlandi és izlandi 



Tót : sztraka = tarka. 11. 



26 



