202 



ember ma is alkn-nnk nevezi : régebben 

 liasznált tordalka neve ha osi svéd tord 

 va.üv törd nevéből ereii. 



üuvár (Gavia Forst.\ bujániak s Imárüak is 

 iiHHidják (már Liszti iiasznáija, Itiö.')); nevét 

 Lletmodja után kapta, épp úgy, mint a szláv 

 nyelvekben potoplice (potapaé ^ búvár) s a 

 német taurher v. tauchente elnevezéseket. 



Vöcsök (Colynibus L.), l)izonyára a korrogó 

 hangja közé gyakran vcgyitelt csengőbb 

 kük, cök, kök szava utánzásából eredt a 

 neve, de bizonyos, hog\ légi név, mert 

 már a Jordans/.k^ -kódex (151()) említi rör.íök 

 alakban ; másutt vöcsöy a neve, de több 

 triviális neve is él a nép nyelvén, melyek 

 mind ez érdekes madár lábának különös 

 elhelyezkedésére vonatkozó csúfoló nevek, 

 épp úgy, mint régebben használt tudományos 

 neve, Podiceps is a latin podex és pes 

 szavakból összetéve. 



Halfarkas (Stercorarius Bribs.) életmódja után 

 kapta nevét a halászoktól; némely vidéken 

 vízikarvaly naJc is mondják. 



Sirály (Larus L.) jellegzetes sirva kaczagó, 

 jajgató hangját utánzó szó. Földi (1804) 

 vezette be a tudományba a nép nyelvéből. 



Csér (Sterna L.), túl a Dunán, Vasmegyében 

 és Zalában a csér vagy göcsejiesen csiér 

 sárt jelent s talán innen ered a neve, de 

 lehet, hogy a rsirke szóból, mert a Horto- 

 bágyon ma is s^íki esire, másutt széki csirke 

 a neve. 



Szerkő (Hydrochelidon Boie), sok helyen 

 cerkó-ìì:\k mondják. Valószínűen hangutánzó 

 név főleg a fattyú szerkő skrié, shrié, 

 skihrerrerk hívó hangja után. 



Kárókatona (Phalacrocorax Briss.) a régebbi 

 és helyesebb karakatna névből van tévesen 

 magyarosítva, a tatár karahakia- (feketés 

 tollazata után) és a gruz-georgiai kurabaklah- 

 s karabattoghó\ ered Újabban használatos 

 neve, kormorán. az olasz corvo marino-hói 

 összevonással képződött s hasonló alakban 

 vagy értelemben meot át majd minden 

 nyugati nyelvbe; a franczia ero marin vagy 

 betüáttétellel cormorin, a portugál corvo 

 marinho, sìa angol cormorant, a hollandus 

 waiter rnaf, a német seerabe néven ismeri 

 a hollóéhoz hasonló krah- krá hang;ja után; 

 tuilományos neve már Pu-sius-nál (11. 130.) 

 elöfordid (corvus aquaticus). 



Oödény (Pelecanus L.) régi név, így említi 

 már CoMKNius is (1673); Miskolczi „Egy jeles 

 vadkert" -jében (1702) e nevet a madár 

 f/iid-f/öd hangjából származtatja ; Naumann 

 szerint tényleg mély baí-szus. erős szamár- 

 ordításra emlékeztet e hang s innen ered 

 LiNNÉ-féle tudományos neve: onocrotalus^ 

 szamárbőgés; elterjedtebb ^e/iÂ:«/? neve az 

 összes nyugati nyelvekben közös és a görög 

 pelekanos ösnévből ered ; a szlávoktól még 

 a finn népnyelvbe is átment a pelikán név. 



Bukó (Mergus L.) életmódja után kapta nevét. 



Kacsa (Anas L.) a szlávból átvett név; a 

 lengyel kaczka, a cseh kachna néven ne- 

 vezi ; récze, rucza neve pedig, mint igen 

 régi név (CoMENius-nál is 1673), hangután- 

 zásból származott; az Anas-név márPLAUTus- 

 nál (Cap 1000.) előfordul. 



Diinnalúd (Somateria Leach.) újabb szó, mely 

 e sarkvidéki madárnak a dunnák tömésére 

 alkalmas finom és dús tollazatáról eredt. 



Lúd (Anser Briss.) valószinűen hangutánzás- 

 ból eredt, épp lígy, mint másik neve: liha; 

 a mi libuskánk-hoz hasonlóan kedveskedő 

 név a horvát guska is; hangiját utánozva 

 mondja grágás-uak az izlandi és a norvég, 

 gágel-uek a svéd ; ellenben hívásuk után. 

 mint a magyar /ikí/ío«, keletkezett a jakut 

 lyglyja és a szlovén ligarica ; tudományos 

 nevén említi már Livius. (V. 47. 4.) 



Hattyú rCygnus Bechst.) csrégi magyar név. 

 már Bornemissza Péter használja 1572-ben. 



Lile (Charadrius L.) klié-tlié forma vontatott 

 hangját utánzó név, épp úgy, mint az izhmdi 

 litla-loa, az angol little és a dán lille. 



Bibicz (Vanellus Briss.) hangutánzó név; szó- 

 lása inkább kivitt vagy kiévitt és viévitt s 

 ezért a német paraszt kiebith-, a spanyol 

 nivit-, az angol pedig peeivit-i\ek, sőt a 

 lettek is kihrite néven nevezik ; gyakran 

 azonban rendes hangja közé indulatosabb, 

 csengőbb árnyalat vegyül s innen ered a 

 holland és dán paraszt kievitz^ a szlovén 

 ríbic. a tatár bibikine s a nálunk nagy 

 változatosságban használt bébicz, kibicz. 

 libucz, sőt libvrcz s ebből lüdércz, lidércz, 

 és ludvércz. 



Ugartyúk (Oedicnenius Temm.) némileg a 

 tyúkfélékéhez hasonló életmódja s tartóz- 

 kodási helye után kajita újabb eredetű 

 nevét. 



