245 



fióká- 



család val átlag 



Szénczinege. ....... 108 884 8 



Kékczinege 6 51 8—9 



Barátczinege 8 69 8 



Nyaktekercs 16 137 8—9 



Fakúsz 2 10 5 



Örvös légykapó 4 28 7 



Seregély 24 96 4 



Ezek alapján a czinegéknél általában 8 fiat, 

 a többi hasznos fajnál csak 5 fiat véve számí- 

 tásba, a kimutatott 856 czinegecsalád szapo- 

 rulata 7348, a többi hasznos faj 376 családjáé 

 1880. A megvizsgált 3530 fészelwdu hasznos 

 lakóinak ezidei szaporulata tehát kereken 

 9200 fiókára becsülhető. 



Téli etetés. 



Ismeretes, hogy nz ólmos esők és a tartós 

 hóviharok idején a nálunk telelő rovarevők, 

 kivált az oly értékes czinegék tömegesen 

 vesznek el éhen. Ennek tudatában a téli 

 etetés országszerte változatlan goudossággal, 

 helyenként jelentékeny áldozatok árán is 

 történt. 



Főképen a BERLEPscH-rendszerü, üvegkere- 

 tes, esőtől és hótól feltétlenül megvédett készü- 

 lékek : etető kunyhók, dúczok és szekrények 

 voltak alkalmazásban. Jelentékeny számban 

 találunk azonban részben házilag készült egy- 

 szerűbb eszközöket, melyeket a mindennapos 

 felügyelet óv meg az esetleges behavaztatástól. 

 Ilyen a karókból és gyékényből szerkesztett 

 „eíefó-eres^", az üvegfalú „ablaketető" továbbá 

 egyes kerti lakokban, verandákon stb. fel- 

 szerelt asztalka. 



A hol a verebek tolakodása tűrhetetlenné 

 vált, ott a főképen czinegéknek szánt élelem 

 vagy az „ablaketetőbe", vagy fonálra akasztott 

 dobozba vagy kis favederbe került, melyen 

 a veréb nem tud vagy nem mer megszállni. 

 Az ilyen, ingamódra függő etetőkkel több 

 helyt folynak kísérletek, hogy ne csak a 



Fami- Durch- 



lien Jimye schnitt 



Parus major L 108 884 8 



„ coeruleus L. . . . 6 51 8—9 



palustris L 8 69 8 



Jynx torquilla L 16 137 8—9 



Certhia familiáris L. . . . 2 10 5 



Muscicapa coUaris Bechbt. 4 28 7 



Sturnus vulgaris L. ... 24 96 4 



Auf Grund dieser Revision, und wenn bei 

 den Meisen im allgemeinen 8 Junge und bei 

 den übrigen nützlichen Arten nur 5 Junge 

 gerechnet werden, so beträgt die Vermehrung 

 bei den 856 Meisenfamilien 7348, bei den 

 376 Familien der übrigen nützlichen Arten 

 1880 Junge. Der heurige Zuwachs bei den 

 nützlichen Bewohnern der untersuchten 3530 

 Nisthöhlen ist daher auf rund 9200 Junge 

 zu veranschlagen. 



Winterfütternng. 



Es ist bekannt, dass die bei uns überwintern- 

 den Insektenfresser, und besonders die so 

 wertvollen Meisen, bei Glatteis und wenn 

 langandauernde Schneestürme lierrschen, in 

 Massen des Hungers sterben. Um dem vorzu- 

 beugen, wurde die Winterfütterung, hie und 

 da auch mit grossen Opfern verbunden, im 

 ganzen Lande mit unentwegter Sorgfalt vor- 

 genommen. 



Hauptsächlich wurden die mit Glasrahmen 

 versehenen, gegen Kegen und Schnee voll- 

 kommen geschützten von BeRLEPscHSchen Appa- 

 rate, wie : Futterhäuser, Futterkästen etc. 

 verwendet. In grosser Anzahl fanden aber 

 auch teilweise häuslich hergestellte, einfachere 

 Vorrichtungen Verwendung, welche durch täg- 

 liches Nachsehen von eventuellem Verschneien 

 bewahrt wurden. Solche Vorrichtungen sind : 

 das aus Pfählen und Binsenmatten hergestellte 

 , Futter dach' , das „Fensterfutterhaus" mit 

 Glaswänden, ferner die in einzelnen Garten- 

 wohnungen, auf Veranden etc. angebrachten 

 Futtertischchen. 



Wo die Zudringlichkeit der Sperlinge uner- 

 träglich war, wurde das hauptsächlich für 

 die Meisen bestimmte Futter entweder in den 

 Fensterfutterkasten oder in eine mittelst Faden 

 aufgehängte Schachtel oder einen kleinen 

 Holzeimer getan, auf welchen sich der Sper- 

 ling nicht niederlassen kann oder getraut. 



