249 



hol alkalmas ágcsészck sem maguktól nem 

 fejlődnek, sem mesterségesen nem létesíthetők. 



Fali üregek lakói. 



A lakó- és kertiházak falaiban, valamint 

 a gerendázat zugaiban fészkelő fajok közt a 

 szénczinege, csuszka, házi és kerti rozsda- 

 farkú, szürke légykapó, barázdabillegető végül 

 az elmaradhatlan veréb van felsorolva. Itt 

 tartom megemlitendőnek, hogy Kelemen Fkrencz 

 azáltal, hogy egy fatörzsnek tágasra korhadt 

 üregét deszkával zárta el, csak felül hagyva 

 kis nyílást, egy seregélypár számára teremtett 

 fészkelőhelyet. 



A verebek viselkedése és irtása. 



Az idei észleletek is abban összegezhetők, 

 hogy a házi és mezei veréb mindenütt káros, 

 a hol tömegesen lép fel és csak ott közömbös 

 vagy alkalmilag hasznos is, a hol csekély 

 számban él. 



A feltétlenül hasznos madarakkal szemben 

 úgy a fészkelcs, mint a téli etetés idején 

 nyilvánuló kártétele eléggé ismeretes. 



A fegyverrel való riasztás vagy gyérítés, 

 valamint a műodvakba tolakodók fészkének 

 és költésének eltávolítása csak ott járt teljes 

 sikerrel, hol e madarak eleve is csak kisebb 

 számban voltak, mint pl a budakeszi-úti 

 Borbély-parkban. A nagyobb háztömegek közé 

 ékelt vagy azokkal szomszédos kertekben 

 azonban minden erőfeszítés mellett is több- 

 nyire csak annyit lehetett elérni, hogy a fészek- 

 odvaknak legalább egy részét sikerült a hasz- 

 nos madárfajok részére biztosítani. Vannak 

 azonban helyek, hol kivált a házi verebek 

 évről évre oly tömegben rohanják meg az 

 odvakat, a tojások és fiókák elpusztítása árán 

 is kii'tzve onnan minden más madarat, hogy 

 a fészekodvakat végül is valamely közeli erdőbe 

 kell kihelyezni s a kertekben csak az etetők 

 maradnak. Az erdő mélyén lévő odvakban 

 u. i. tapasztalat szerint alig vagy éppen nem 

 fészkel a veréb. 



Aqoüa XXI. 



Zweigen angebracht werden können, also 

 auch dort, wo Astquirle weder selbst ent- 

 stehen, noch künstlich hergestellt werden 

 können. 



Bewohner von Mauerlöchern. 



Unter den Bewohnern von Löchern in Wohn- 

 nnd Gartenhäusern und von Winkeln im Ge- 

 bälke, finden wir die Kohlmeise, den Kleiber, 

 den Haus- und Garlenrotschwanz, den grauen 

 Fliegenschnäpper, die Bachstelze und endlich 

 den unausbleiblichen Sperlingverzeichnet. Hier 

 ist zu erwähnen, dass Herr Franz Kelemen 

 die weit ausgewitterte Höhle eines Baum- 

 stumpfes mit einem Brett verschluss, in dem 

 nur oben eine ÖÖnung war, und dadurch 

 einem Starenpaare Nistgelegenheit bot. 



Benehmen und Bekämpfung der Sperlinge. 



Auch die heurigen Beobachtungen können 

 dahin zusammengefasst werden, dass der Haus- 

 uud Feldsperling überall schädlich war, wo er 

 massenhaft auftrat, und nur dort neutral oder 

 gelegentlich nützlich auftrat, wo er in geringer 

 Anzahl vorkam. 



Sein offenbar schädliches Verhalten den 

 bedingungslos nützlichen Vögeln gegenüber, 

 sowohl zur Zeit der Brut als auch der Winter- 

 fütterung, ist genügend bekannt. 



Das Verscheuchen durch Schiessen sowie 

 die Vernichtung der Gelege in künstlichen 

 Nisthöhlen, war nur dort von gutem Erfolge, 

 wo diese Vögel von vornherein in geringer 

 Anzahl waren, so z. B. im Borbély-F&rke am 

 Budakeszer Weg. 



In den zwischen Häusermassen eingezwäng- 

 ten oder nahe zu denselben gelegenen Gärten 

 gelang aber trotz aller Anstrengung meistens 

 nur soviel, dass wenigstens ein Tlieil der 

 Nisthöhlen für die nützlichen Arten gesichert 

 werden konnte. Es gibt aber Plätze, wo be- 

 sonders die Haussperlinge von Jahr zu Jahr 

 die Nisthöhlen massenhaft anfallen; um die 

 anderen Arten zu vertreiben, schonen sie weder 

 Junge noch Eier, so dass mau endlich ge- 

 zwungen wird die Nisthöhlen in irgend einen 

 nahen Wald zu verlegen. In den Garten ver- 

 bleiben nur die Futterapparate. Die im tiefen 

 Walde angebrachten Nisthöhlen besiedelt der 

 Sperling bekanntermassen nur sehr selten. 



32 



