264 



A gyérítés legegyszerűbb inódja a fészek- 

 telepek tartós háborgatása, a kotlós varjaknak 

 a fészekből való kilövése, majd az anyányi 

 fiaknak a fészek mellől való ellövése lett 

 volna. E művelet sikerét nagyban elősegí- 

 tenék az újabban forgalomba került s az 

 amerikai 22 ős „short" töltényekhez készült 

 kis golyós fegyverek, melyek parányi csatta- 

 nása nem riasztja fel az egész varjútelepet, 

 kivált ha szélzúgásban cserkészünk benne. 

 A lőszer olcsó volta is jelentékeny előny a 

 sörétes fegyverekkel szemben. A fészektelep 

 eme tartós háborgatásától a létszám apasz- 

 tásán kivül azt a hatást is várhatnók, hogy 

 a varjak egy része kivándorol a túltömött 

 területről s ezáltal e madaraknak a mező- 

 gazdaság szempontjából kívánatosabb, egyen- 

 letesebb eloszlása jön létre. A beregi varjú- 

 kérdésnek ez lett volna az ideális megoldása, 

 mert hiszen a vetési varjú egyes helyeken 

 való károsságát leginkább a fészkelőhelyek 

 egyenlőtlen eloszlása okozza. 



Ámde a beregi Tiszapart varjútelepei mind 

 mocsaras talajon álló erdőkben vannak, 

 melyek a fészkelés idején járhatatlanok. 

 A fegyverrel való hathatós gyérítés tehát itt 

 nem volt lehetséges. Nem maradt tehát más 

 választásunk, mint a legvégső eszköz : a min- 

 dig koczkázatos és emellett alattomos és 

 kegyetlen mérgezés. 



A mérgek közül egyedül a foszfor jöhetett 

 tekintetbe, mint a mely a szabad levegőn 

 pár hét alatt oxidálódik s így ártalmatlanná 

 válik. Tehát nem úgy, mint a sztrichnin, 

 mely esztendőszámrais megőrzi gyilkos hatását. 

 A foszforral való mérgezést is jelentékenyen 

 korlátozza az a körülmény, hogy csak a mezei 

 munka szünetelése idején, tehát csak a téli 

 hónapokban végezhető nagyobb koczkázat 

 nélkül. Arra is gondolnom kellett, hogy a 

 varjútelepek népe télire erősen szétszóródik. 

 A helyszínen tehát csak egy része marad 

 vissza és ezek közt is lehetnek idegen, nálunk 

 csak telelő varjak, melyek az őszi hónapokban 

 felhőszerű rajokban érkeznek hozzánk Eszak- 

 európából. 



Die einfachsten Mittel der Dezimierung 

 vviiren die fortwährende Beunruhigung der 

 Nistkolonie, das Abschiessen der brütenden 

 Krähen vom Neste und später das Abschiessen 

 der erwachsenen Jungen neben dem Neste, 

 gewesen. Den Erfolg dieser Prozedur würden 

 sehr die kleinen Kugelbüchsen sichern, welche 

 letzterer Zeit in den Handel kamen und zu 

 denen die amerikanischen 22-er „Short" Pat- 

 ronen geeignet sind ; ihr geringer Knall 

 scheucht nicht die ganze Krähenkolonie auf, 

 besonders wenn wir uns bei Wind anpür- 

 schen. Der geringe Preis der Munition ist 

 gleichfalls ein nicht zu unterschätzender 

 Vorteil den Schrotgewehren gegenüber. Von 

 der dauernden Störung der Nistkolonie könn- 

 ten wir ausser der Verminderung des Bestandes 

 noch den Erfolg erwarten, dass ein Teil der 

 Krähen vom übervölkerten Gebiete wegwan- 

 dern und dadurch eine vom landwirtschaft- 

 lichen Standpunkte wünschenswertere, gleich- 

 massigere Verteilung der Vögel zustande 

 kommen würde. Das wäre die ideale Lösung 

 der Krähenfrage im Kom. Bereg gewesen, 

 weil doch die örtliche Schädlichkeit der Saat- 

 krähe meistens durch die ungleiche Verteilung 

 der Nistplätze verursacht wird. 



Die Krähenkolonien des Bereger Theiss- 

 ufers befinden sich jedoch alle in auf morastigen 

 Boden stehenden Wäldern, welche zur Brut- 

 zeit ungangbar sind. Eine wirksame Dezimie- 

 rung mit der Flinte war daher hier nicht 

 möglich. Es blieb also nichts anderes übrig, 

 als das letzte Mittel : das immer gewagte 

 und dabei heimtückische und grausame Ver- 

 giften. 



Von den Giften konnte bloss der Phosphor 

 in Betracht kommen, welcher auf freier Luft 

 in einigen Wochen oxidiert und so unschädlich 

 wird. Also nicht so wie das Strychnin, welches 

 Jahre lang seine Giftwirkung behält. Auch 

 das Vergiften mit Phosphor wird durch den 

 Umstand stark beeinträchtigt, dass es nur 

 zur Zeit des Ackerbau-Stillstandes, also nur 

 in den Wintermonaten ohne grössere.? Wagnis 

 ausgeführt werden kann. Auch musste ich 

 in Betracht ziehen, dass das Volk der Krähen- 

 kolonie im Winter sich sehr zerstreut. Auf 

 Ort und Stelle bleibt daher bloss ein Teil 

 zurück und auch zwischen diesen können 

 fremde, bei uns nur überwinternde Krähen 

 sein, welche in den Herbstmonaten in wölken- 



