274 



nek ki máshonnan jött ugyanoly fajbeli egyé- 

 nekkel. 



M. 0. K. 



A nagy fakopáncs különös yiselkedése. 



32 éve lakom a biharniegyei Szerep község- 

 ben s e madárral csak az idei október 15 én 

 találkoztam itt először, még pedig eléggé 

 szokatlan körülmények között. 



Néhány fiatal berzenczei szilvafán ugyan 

 is, mely kertem egyik védett helyén állt s 

 igy az aug. 17-iki jeges zivatartól is meg- 

 menekült, október közepéig megtartottuk a 

 termést. 



A folytonos „tik tyik" hangra lévén figyel- 

 messé, az emiitett fák egyikén fedeztem fel 

 a fakopáncsot, a mint nagy meglepetésemre 

 a szép érett szilvaszemeket verte lefelé. Hogy 

 közelebb léptem, feHiagyott a pusztitással. 

 Alig távolodtam azonban, újra repült a szilva 

 jobbra- balra. Le kellett tehát szednünk az 

 egész termést, a melynek azonban akkorára 

 már 257o"a ki volt lyukasztva. 



Azóta naponta hallatja e madár a szavát 

 és különösen az ákáczfákat faricskálja szor- 

 galmasan. 



Rácz Béla. 



NB. Ismeretes, hogy ez a túlnyomóan káros 

 rovarokkal élő madár gyakran fogyaszt nö- 

 vényi anyagokat is, főképen fenyőmagot és 

 kivételesen húsos termésből — berkenye, 

 fagyöngy, cseresznye — is csipeget. A jelen 

 esetben azonban inkább csak játékról lehet 

 szó, semmint táplálkozásról, mert utóbbihoz 

 nem lett volna annyi szilva leverése szük- 

 séges. A kár főoka mindenesetre a szilva- 

 termés időn túl való künnhagyásábau van. 

 És az eset annyiból is érdekes, hogy ugyan- 

 ezen szilvafák termésében már 1909-ben is 

 hasonló kár esett, ugyancsak azért, mert a 

 termés október közepéig a fán maradt. Az 

 Aquilában (Tom. XVI. p. 282) közölt esetben 

 a kélcczinegéh voltak az alkalmi kártevők, a 

 mennyiben a szilvára ugorva, azt testük 

 súlyával letörték. 



M. 0. K. 



anderswo, wo diese während der grossen 

 Bewegung unbemerkt mit von anderen Gegen- 

 den kommenden Individuen gleicher Art sich 



austauschen. 



Kgl. U. 0. C. 



Eigenartiges Betragen des grossen Bunt- 

 spechtes. Ich wohne bereits 32 Jahre in der 

 Gemeinde Szerep, im Korn. Bihar und sah 

 diesen Vogel erst am 15. Oktober dieses Jahres 

 und zwar unter ziemlich ungewöhnlichen 

 Umständen. 



Auf einigen jungen Berzonczeer Plaumenbäu- 

 men, welche auf einer geschützten Stelle 

 meines Gartens stehen und so auch den Eis- 

 sturm vom 17. August glücklich überstanden 

 hatten, liess ich nämlich bis Mitte Oktober 

 die Frucht stehen. 



Durch die fortwährend erklingende ,tik- 

 tyik ' Stimme aufmerksam gemacht, erblickte 

 ich auf einem jener Bäume den Buntspecht, wie 

 er zu meinem grossen Erstaunen die schönen 

 reifen Pflaumen hinunterschlug. Als ich mich 

 näherte, gab er sein Werk auf, aber kaum 

 entfernte ich mich ein wenig, begannen die 

 Pflaumen wieder rechts und links zu fallen. 

 Wir mussten die ganze Ernte abklauben, deren 

 25Vo jedoch damals schon durchlöchert war. 



Seit dieser Zeit lässt der Vogel täglich 

 seine Stimme erschallen und hämmert beson- 

 ders auf einen Akazienbaum fleissig. 



Béla Riez. 



NB. Bekanntlich nährt sich dieser haupt- 

 sächlich schädliche Insekten fressende Vogel 

 öfters auch von Pflanzen-Nährstoffen, so beson- 

 ders von Nadelholzsamen und ausnahmsweise 

 von Fleischfrüchten — Vogelbeeren, Mistel- 

 beeren. Kirschen. In diesem Falle handelte 

 es sich offenbar mehr um ein Spiel als um 

 Ernährung, da zu letzterem das Hinabschla- 

 gen nicht so vieler Pflaumen nötig gewesen 

 wäre. Der Hauptgrund des Schadens ist jeden- 

 falls in dem langen Stehenlassen des Obstes 

 zu suchen. Dieser Fall ist auch darum inter- 

 essant, weil die Frucht derselben Pflaumen- 

 bäume bereits im Jahre 1909 denselben Scha- 

 den erlitt, gleichfalls, weil das Obst bis Mitte 

 Oktober auf den Bäumen blieb. In dem in 

 der „Aquila" (Tom. XVI, p. 282) publizierten 

 Falle waren es die Blaumeisen, welche den 

 Schaden verursachten, da sie auf die Pflau- 

 men hüpfend, diese durch ihre Körperlast ab- 

 brachen. Kgl. U. 0. C. 



