278 



A 7)ímánÍM/ro7 Kasparek Károly jelenti őket: 

 febr. 7-től márczius 9-ig tartózkodtak Majsa- 

 Miklósváron. Január végén Szekszárdon látta 

 őket Kamarás Béla, ugyanakkor sok mutatko- 

 zott Tatán is Diósy Gyula értesítése szerint. 

 Lakompakon Lâgler Aladár figj'elte meg őket. 



Legtöbb jelentésünk szól az Alföldről, a hol 

 a következő helyeken figyelték meg őkrt: 

 Magyarkanizsán. Zentán, Szegeden, Kulàn, 

 Óverbászon — febr. 21-én 8 drl) — , Szivá- 

 czon, Ókéren (Schenk H.), Tiszatarjánban febr. 

 15 — 22-ig 4 drb (Platthy Á.), január 18-án 

 Hartán 1 drb (Hauer B.), január végétől febr. 

 10-ig néhány Verseczen (Dorner J.), január 

 15-tól febr. 5-ig nagyobb csapatok Kiskun- 

 félegyházán (dr. Exdre a.), február 10-ike 

 körül Békésen, Gyulán és Békéscsabán 

 (dr. Tarján T.), január végén Zomborban 

 (dr. Tibor E.) és Nagybecskereken (LowieserJ.) 

 néhány, január 23án Szalkszentmártonban 

 1 drb (Baky M.), január 25 én Budapesten 

 10—15 drb (dr. Dorning H.), 25—30 darabból 

 álló csapat január és február havában Baján 

 (Bellobich B.), 150 — 200 drb január 21-től 

 febr. 24-ig Kecskeméten (Lengyel I.), január 

 14-én 15 drb Nyíregyházán (Cserny E.) és 

 Melenczén febr. 15-én (Bibits Zs.). 



a napi sajtó, valamint a vadászati lapok 

 is sok megjelenésről adlak hírt, de a hozzánk 

 beérkezett jelentések is teljesen hű képet 

 adnak az 1913/14. évi invázióról, úgy hogy 

 csakis ezek rövid közlésére szorítkoztam. 



Schenk Jakab. 



A madarak vonulásához. Egyik vadászlap 

 az elmúlt év folyamán közölte, hogy a tiroli 

 Alpok egy gleccserhasadékában erdei szalonka- 

 tetemet találtak, a miből az adat közlője azt 

 következteti, hogy az erdei szalonka vonulása 

 alatt a magas hegyvidéket nem kerüli el. 



Erdélyben azt észleltem, hogy a szalonkák 

 tavaszszal mindig a folyóvizek mély völgyei 

 mentén vonulnak, különösen a Maros völ- 

 gyében ; csak áprilisban, a mikor a hegyek 

 betakarója már eltűnik, vonulnak a maga- 

 sabban fekvő hegyvidékre, a hol azután 1300 — 

 1800 méter tengerszinfeletti magasságban köl- 



Im Hügelland jenseits der Donau beobach- 

 tete sie Kakl Kabparkk: vom 7 Febr. bis 9. 

 März hielten sie sich bei Majsa-Miklósvár 

 auf. Ende Januar sah sie Béla Kamarás bei 

 Szekszárd, gleichzeitig wurden viele von 

 Julius Diósy bei Tata beobachtet, bei Lakom- 

 pak zeichnete sie Aladár Lagler auf. 



Die meisten Berichte beziehen sich auf die 

 Tiefebene, wo sie an folgenden Stellen be- 

 obachtet wurden: Magyarkanizsa, Zenta, Sze- 

 ged, Kula. Overbász — am 21. Febr. 8 

 Stück — Szivácz, Okér (H. Schenk), Tisza- 

 tarján 15 — 24 Febr. 4 Stück, A. Platthy), am 

 18. Januar bei Harta (B. v. Hauer), Ende 

 Jan. bis 10. Febr. einige bei Versecz (J. Dor- 

 ner), vom 15. Jan. bis 5 Febr. grössere 

 Flüge bei Kiskunfélegyháza (Dr. A. Endre), 

 um den 10- Febr. bei Békés, Gyula und 

 Békéscsaba (Dr. T. Tarján), Ende Januar bei 

 Zombor (Dr. E. Tibor) und einige bei Nagy- 

 becskerek (J. Lowieser), am 23. Jan. 1 St. 

 bei Szalkszeutmárton (M. Baky), am 25. Ja- 

 nuar bei Budapest 10 — 15 St. (Dr. H. Dorning), 

 ein aus 25—30 St. bestehender Flug im 

 Januar und Februar bei Baja (B. Bellosich), 

 150r-200 St. vom 21. Jan. bis 24. Febr. 

 bei Kecskemét (J. Lengyel), am 14. Jan. 15 St. 

 bek Nyíregyháza (E. Cserny) und am 15. Febr. 

 bei Melencze (Zs. Bibits). 



Tie Tagespresse und die Jagdzeitungen 

 geben gleichfalls von vielen Stellen Kunde, 

 doch auch die uns eingelaufenen Berichte 

 geben ein vollständige Bild über die Inva- 

 sion 1913/4, so dass ich nur diese Kurz 

 erwähnte. Jakob Schenk. 



Zum Togelzuge. Eine Jagdzeituug brachte 

 im Vorjahre die Mitteilung, dass in einer 

 Gletscherspalte der Tiroler Alpen eine tote 

 Waldschnepfe aufgefunden worden sei und 

 der Berichterstatter folgerte daraus, dass die 

 Waldschnepfe auf ihrem Zuge das Hoch- 

 gebirge nicht vermeide. 



In Siebenbürgen habe ich die Wahrnehmung 

 gemacht, dass die Schnepfen im Frühjahre 

 immer entlang den tief eingeschnittenen Tälern 

 der Flussläufe ziehen, besonders im Tale der 

 Maros ; erst im April, mit dem Schwinden 

 der Schneedecke auf den Bergen, ziehen sie 

 in die höher gelegenen Gebirgslagen, wo sie 

 in einer Meereshöhe zwischen 1300 und 1800 ui 



