290 



Tischler, F. Die Vöi/el der Provinz Oxfpreussen. — W. Junk. Berlin. 1914. 



Kelet-Poroszország madárvilága sok tekintetben 

 különbözik Xémetorazáfí egyéb területeinek m:idár- 

 világátúl. Nagyon hálás feladatra vállalkozott tehát 

 a szerző, milön ennek a vidéknek madárfaunáját 

 megirta. Voltak ugyan már előbb i.s faunisztikai 

 összeállitások erről a tartományról, igy Haktert 

 ERNönek 1887-ben a „Mitteilungen des Ornitho- 

 logischen Vereins zu Wien"-ben megjelent ,Vor- 

 läu6ger Versuch einer Omis Preussens" czímíí 

 dolgozata, melyre a „The Ibis "-ben „On the 

 Birds of East-Prussia' czimű következett. Ezen- 

 kívül több régebbi adat Ebel, Bdjack. Rathke 

 munkáiban Azóta azonban különösen a rossitteni 

 madárvárta és a Physikalisch-Ökonomische Gesell- 

 schaft faunisztikai szakosztályának hathatós tevé- 

 kenysége következtében sok új adat került fel- 

 színre, úgy hogy egy új feldolgozás vált szük- 

 ségessé. .\ munkát — egy 331 oldalas kötet 

 — Tischler nagy alapossággal végezte. Az adatok 

 felhasználásában kritikailag járt el. felkutatta a 

 különféle múzeumokban található anyagot s a 

 mely példányon nem volt pozitív adat előfordu- 

 lási helyéről feljegyezve, kihagyta. Ezen eljárása 

 következtében, mint előszavában mondja, sok újon- 

 nan felfedezett fajt vagy a faunának nem eléggé 

 biztos „meggazdagodását" törülnie kellett. Ez 

 annál becsesebb, minthogy számos ilyen adat beke- 

 rült a Naumann- féle raunka új kiadásába is. .Munká- 

 jából megtudjuk, hogy a fenyőpirók {Piaico]d enue- 

 leator enuclea'.or L.) Keleiporoszországban nem 

 állandó téli vendég. Habár a tartomány keleti szélein 

 kisebb csapatok nem ritkán mutatkoznak, mégis 

 nagyobb beözönlések csak nagyobb időközökben 

 történnek. Bartenstein környékén szerző több mint 

 20 évi időközben egyetlen egyszer sem figyelte 

 meg. 1892-óta csupán egy nagyobb beözönlés 

 volt 1913-ban. íuiriinusiii-pirók (Carpodacus 

 erythrinus erythrinus Páll.) — Keletporoszország 

 legjellemzőbb madara — a Pregeltöl északra 

 gyakori. Fészkelöhelyére igen későn, május má- 

 sodik felében érkezik és már augusztusban tovább- 

 vándorol. 



A nomenklatúrában ÜAETERT-et követi, ezen- 

 kívül tekintetbe vette az 1913-ban Monakóban 

 megtartott nemzetközi zoológiai kongressus által 

 megállapított nomenklatúra-szabályokat is. A 



Die Vogelfauna Ostpreussens ist in vieler Hin- 

 sicht von der Vogelfauna anderer Provinzen 

 Deutschlands verschieden. Verfasser unterzog sich 

 daher einer sehr dankensvrerten Aufgabe, als er 

 die Vogelfauna dieser Provinz beschrieb. Es gab 

 zwar schon früher faunistische Zusammenstellun- 

 gen über diese Provinz — so die Veröffentlichung 

 Ernst Hartbts im Jahre 1887 in den „Mit- 

 teilungen des Ornithologischen Vereins zu Wien" 

 unter dem Titel „Vorläufiger Versuch einer Ornis 

 Preussens", welcher in „The Ibis" ein Aufsatz 

 „On the Birds of East-Prussia" folgte, ausser- 

 dem mehrere ältere Daten in den Arbeiten 

 Ebels, BujAf'KS, Rathkes. Seitdem wurden jedoch 

 durch die intensive Tätigkeit der Vogelwarte 

 Rossitten und der Faunistischen Sektion der Phy- 

 sikalisch-Ökonomischen Gesellschaft viele neue 

 Daten bekannt, so dass eine neue Bearbeitung 

 sich nötig erwies. Die Arbeit — ein Band von 

 331 Seiten wurde von Tischler mit grosser 



Gründlichkeit zu Endo geführt. Bei Verwendung 

 der Daten verfuhr Verfasser kritisch, er unter- 

 suchte Material in den verschiedenen Museen, 

 und wenn ein Stück keine positive Daten über 

 den Fundort enthielt, wurde es gestrichen. Durch 

 dieses Verfahren mussten, wie er es im Vorwort 

 bemerkt, viele neu „entdeckte" Arten oder viele 

 als unbewiesen erkannte „Bereicherungen" der 

 Fauna, gestrichen werden. Dies ist umso wert- 

 voller, da viele dergleiche Daten auch in die neue 

 Ausgabe des N.AusiANxscheu Werkes hineingerieten. 

 Wir erfahren aus dem Werke, dass der Haken- 

 ijimpd (Pinicola enucleator enucleator L.) in Ost- 

 preussen kein regelmässiger Wintergast ist. Klei- 

 nere Gesellschaften zeigen sich zwar nicht selten 

 im Osten der Provinz, bedeutendere Einwande- 

 rungen linden jedoch nur in grösseren Zwischen- 

 räumen statt. Bei Bartenstein beobachtete ihn 

 Verfasser in mehr als 20 Jahren noch nie. Seit 

 1^92 erfolgte erst 1913 wieder eine grössere 

 Invasion. Der Karmi iiginipel (Carpodacus erythri- 

 nus erythrinus Pall ) — der interessanteste Cha- 

 raktervogel Ostpreussens — ist nördlich des 

 Pregel häufig. Auf seinen Brutplätzen trifft er 

 erst sehr spät, in der zweiten Hälfte des Mai 

 ein und zieht schon im August weg. 



In der Nomenklatur folgt er Haetert, berück- 

 sichtigt dabei aber auch die Beschlüsse des In- 

 ternationalen Zoologenkongresses in .Monako vom 

 Jahre 1913. Am Anfang des Buches befindet 



