291 



munka elején nagy szorgalommal összeállított 

 irodalom-jegj'zéket közöl, melyre a szövegben 

 minduntalan liivatko/ik. TitirBLHU munkája állanció 

 becsű. Az újabbi adatokat és esetleg helyesbi- 

 téseket később, rendesen megjelenő pótlásokban 

 akarja közzétenni. 



sich ein mit grossem Fleiss zusammengestelltes 

 Literaturverzeichnis, auf welches er sich im 

 Texte immer bezieht. Tischlkrs Werk ist von 

 bleibendem Wert. Weitere Beobachtungen und 

 etwaige Berichtigungen beabsichtigt er später in 

 regelmässig erscheinenden Nachträgen zu ver- 

 öffentlichen. 



Fischer, W. J. Hier du- Voijelfauiia Württemhergs. Iiiaug-. -Dissertation. — Verlag des 



Bundes für Vogelschutz e. V. Stuttgart. 1914. 



Szerző hatalmas kötetben — 309 oidal — 

 Wüttemberg madárfaunáját adja. A munka egy 

 részt a régebbi iroJaloni tekintetbevételével, más- 

 részt saját megfigyelések alapján készült. A rend- 

 szerben Reichesow ..Kennzeichen derVögelDeutsch- 

 lands" czimü munkáját követte ; a családok sor- 

 rendjét időközben ugyanezen szerzőtől megjelent 

 „Die Vögel" czimíi müve után helyesbítette. A 

 nomenklatúrában Hartert nagy munkáját vette 

 alapul. Összesen 327 biztosan ismert és 30 nem 

 egészen bizfos fajt ir le. Kiemelendő, hogy szerző 

 a modern faunisztikus munkák föczélját a mai 

 állapotnak az előbbivel való összehasonlításában 

 és a változást előidéző okok raegállapitásában 

 látja. Az ilyen munkák mintegy emlékkövek lesz- 

 nek, melyek különösen az előbbi állapotokat már 

 nem ismerő későbbi nemzedékek számára fognak 

 becses szolgálatot teljesíteni. A szerző müvének 

 megírásával pi'itolta azt a hiányt, mely Württem- 

 berg madarainak (is.'iz'>állitásaiban eddig megvolt. 



Verfasser behandelt in einem starken Bande 

 — 309 Seiten — die Vogelfauna Württembergs. 

 Das Werk stützt sich teils auf ältere Literatur, teils 

 auf eigene Beobachtungen. Im System ist er dem 

 Werke Reichenüws ,, Kennzeichen der Vögel Deutsch- 

 lands" gefolgt, die Reihenfolge der Familien stellte 

 er nach dem inzwischen von demselben Verfasser 

 erschienenen Handbuch „L^ie Vögel" fest. Die 

 Nomenklatur wurde nach H.aetert berücksichtigt. 

 Er beschreibt 327 sichere und 30 nicht mit 

 voller Sicherheit festgestellte Arten. Es ist her- 

 vorzuheben, dass V'erfasser die Hauptaufgabe 

 modfrner faunistischer Arbeiten in einem Ver- 

 gleich des heutigen Zustandes mit dem früheren, 

 in der Erörteruni; der Gründe, welche die Ver- 

 änderungen verursachen, sieht. Dergleichen Werke 

 werden gleichsam zu Denksteinen, welche be- 

 sonders einer späteren, die früheren Verhältnisse 

 nicht mehr kennenden Generation vorzügliche 

 Dienste leisten werden. Durch seine Arbeit füllte 

 Verfasser die Lücke, welche bisher in den Zu- 

 sammenstellungen der württembergischßn Vogel- 

 faiina bestand, aus. 



Bryant, Harold. C. Birds in relntinn to « !/rasJiopj)er outbreak in Ctdifornia. — IJuiv. 

 Calif. Pubi. Zoül. Vol. 11. 



— — A detertninatioìi of the économie status of tìic ivestfrn meadoivlark [Sturnella 

 neglecta) in California, ibid. Vol. 11. 1914. 



Bryast, az ujabbkori amerikai gazdasági orni- 

 thologusok egyik legszorgalmasabbika, e két 

 munka megírásával kitűnő szolgálatott tett a gaz- 

 dasági madártannak. Az első munka a madarak 

 viselkedését egy sáskajárás (Melanoplus dififeren- 

 tialis) alkalmával, Kaliforniában, Los Bánosban, 

 1912 júliusában, mutatja be. Arra a következ- 

 tetésre jutott, hogy a madarak ugyan nem tekint- 

 hetők minden sáskavészt lenyűgöző eszköznek, 

 de sokat meg tudnak akadályozni. A madarak a 

 termés védelmezői voltak, mivel hadilábon állottak 

 a sáskákkal és ezen értékük dollárban és czentben 

 megbecsülhető volt. A madarak olyan helyekre 



Bryant, einer der Fleissigsten der neueren 

 amerikanischen landwirtschaftlichen Ornithologen, 

 erwies durch Herausgabe beider Arbeiten einen 

 sehr guten Dienst der landwirtschaftlichen Orni- 

 thologie. Die erste Arbeit behandelt das Betra- 

 gen der Vögel während einer Heuschreckenplage 

 (Melanoplus difl'erentialis) iu Kalifornien, in Los 

 Banos, im Juli 1912. Er kam zu dem Schluss, 

 dass die Vögel zwar nicht als ein jede Heu- 

 schreckenplage niederdrückendes Mittel anzu- 

 sehen sind, aber sie können viele verhindern. 

 Die Vögel waren die Beschützer der Ernte, da 

 sie mit den Heuschrecken auf Kriegsfuss stan- 



