XVI 



kozolt. A/, litvonalak a tengerpartokat és a 

 folyók kanyarulatait követték. 



KziMi az alapon kifejti Pai.mkn a niadárvo- 

 nulás genezisét, melynek végső következte- 

 tése így szól: a mai vonulási utak marad- 

 ványai azon útvonalaknak, a melyeken a fajok 

 régente északnak terjedtek. 



Ebből az a föltevés következik, hogy a 

 madarak a trópusi vidékekről erednek ; kö- 

 vetkezik továbbá a jégkorszakról szóló ismert 

 hipotézis is, a melynek észak felé tartó visz- 

 szahúzóflása következtében terjedtek el a ma- 

 darak délről északnak. 



Ez a módszer azonban, eltekintve elméleti 

 értékétől, nem magyarázza meg a vonulás 

 kezdetét, végét, lefolyását és haladását. Mind- 

 amellett nagyok Palmen érdemei, mert új irányt 

 adott az ornithophaenologiánák. 



Palmen után Weismann — a kire különben 

 még visszatérek — szintén a jégkorszakra 

 vezeti vissza a madárvonulás keletkezését. 



HoMEYER E.-nek Palmen legalább is figyel- 

 met ébresztő munkája ellen intézett heves és 

 hibás támadását e helyen éppen csak meg- 

 említem. 



Palmen után Menzbier az európai Oroszor- 

 szág,' DixiiN Anglia"' madarainak útvonalait 

 fejtette ki. üixon a maga útvonal-hálózatát 

 Észak-Afrikából Ki~>-Ny-ra vezetőleg származ- 

 tatja. Az útvonalak átnézeti térképét, Észak- 

 Afrikából indulva ki és Európán, Ázsián át- 

 vezetve, Ausztráliáig terjedőleg, a belga Quinet ■' 

 rajzolta meg. A két térkép jellemzésére meg- 

 megemlítem, hogy Dixon és Quinet útvonalai 

 Észak-Afrikában, tehát már a kezdet pontján 

 derékszög alatt metszik egymást. Ha a két 

 szerző útvonalait és adott irányukat az ó-vi- 

 lág hasonló projekcziójú térképére vezetjük, 

 valóságos össze-visszaságot nyeiünk ; e mel- 

 lett oly pontokon át vezetnek, a hol meg- 

 (igyelő ornithologus soha sem járt, a melyek- 

 ről tehát sem faunisztikai, sem vonulási ada- 

 tok nem eredhetnek. Ez, magától értetődik, 



' Die Zugstrassen der Vögel im eiuop. Russland. 

 Bull. d. 1. Soc. Imp. Moscou. 1886. 



- The migration of British Biids 1895. 



' Considération sur les oiseaux d'Egypte. Omis 

 XII. 1902. 3. 



doch nur auf die gewählten 19 Arten bezog. 

 Die Strassen verfolgten zumeist die Küsten 

 und die Krümmungen der AVasserläufe. 



Auf dieser (Grundlage entwickelt Palmíín 

 die fienesis des Zuges der Vögel, deren 

 Hauptkonklusioii lautet : Die heutigen Zug- 

 strassen sind die Reste jener Hauptstrassen, 

 auf welchen sich in früherer Zeit die Arten 

 nach Norden verbreiteten. Hieraus folgt die 

 Annahme, dass die Vögel ursprünglich aus 

 den Tropen stammen und würde daraus auch 

 die bekannte Hypothese von der Eiszeit, de- 

 ren Zurückweichen nach Norden und infolge- 

 dessen das Vorrücken der Vögel von Süden 

 nach Norden folgen. 



Dieses Verfahren konnte, abgesehen von 

 dem meist hypothetischen Werte, den Anfang, 

 das Ende, den Verlauf, die Progression des 

 Zuges nicht darstellen. Aber ein grosses Vei"- 

 dienst hat Palmen für sich : er gab der Zng- 

 forschung eine neue Richtung. 



Nach Palmen war es Weismann, auf den ich 

 noch zurückkommen werde, der die Entste- 

 hung des Zuges der Vögel ebenfalls in die 

 Eiszeit verlegt. 



E. v. Homeyers ebenso leidenschaftlicher, 

 als verfehlter Angriff gegen die, zum min- 

 desten anregende Arbeit Palméns, sei hier 

 eben nur erwähnt. 



Nach Palmen entwickelte noch Menzbier die 

 Zugstrassen der Vögel im europäischen Russ- 

 land ' und Dixon jene der Vögel Englands."^ 

 Es sei bemerkt, dass Dixon sein Zngstrassen 

 netz von Nordafrika aus u. zw. von Ost nach 

 West entwickelt. Eine Generalkarfe der Zng- 

 strassen. von Nordafrika aus entwickelt und 

 über ganz Europa, Asien und bis Australien 

 gefühlt, gab der Belgier Quinet.'' Zur Cha- 

 rakteristik beider Karten sei bemerkt, dass 

 sich die Zugstrasseu Dixons und Quinets in 

 Nordafrika, also schon auf dem Anfangs- 

 gebiet im rechten Winkel schneiden. AVenn 

 man die Strassen und Richtungsangaben der 

 Auktorén überhaupt auf eine entspreclieud 

 projektierte Karte der alten Welt verzeichnet, 

 bilden sie ein förmliches Gewirre und sind 

 dabei über Punkte geführt und gezogen, die 



' „Die Zugstrassen der Vögel im europ. Russland.' 

 Bull. d. 1. Soc. Imp. Moscou, 1886. 



^ The migration of British Birds. 1895. 



' Consideration sur les oiseaux d'Egypte. Omis 

 Xll. 19(I-J. .'!. 



