XVIIÍ 



gosság a inadíirakiit éjjel niiigálioz vonzza és 

 igy, mivel a tornyok nem esnek a vonuló 

 madarak litjába, azokat gyakran eltérítik. 

 Mindamellett érdekes tényeket ismertünk meg, 

 igy pl hogy a madarak az angol partvidék 

 egyazon ]>ontjíit évről évre érintik (v. ö. 

 Barrington), a kapcsolatot Skandináviával stb. 



Az egész periódus méltó befejezése Gätke 

 műve : „Die Vogelwarte Helgoland. 1891. 

 Braunschweig", a mely két német és egy 

 angol kiadásban jelent meg. 



Anyagát I — IX. fejezetben tárgyalja, ú. ni.: 

 I. A vonulás Helgolandon — általában. 

 II. A vonulás iránya. 



III. A vonulás magassága. 



IV. A vonulás gyorsasága. 



V. A meteorológiai jelenségek hatása a 

 vonulásra. 



VI. A kor és nemek szerint megkülön- 

 böztethető vonulás. 



VII. Rendkívüli jelenségek. 



VIII. Mi vezeti a madarakat vonulás köz- 

 ben? 



IX. Mi készteti a madarakat a vonulásra? 



Gätke müve, a mely egy különösen éles- 

 elméjű, szerény, tárgyát szerető megfigyelő 

 félévszázados szorgalmának eredménye, ter- 

 mészetesen nem ment a gyengéktől, a melyek 

 közvetve vagy közvetlenül egyetlen körül- 

 ményből erednek, abból t. i., hogy ő sem 

 ismerte az egész területet, melyen a vonulás 

 lefolyik és így a vonulást nem tekinthette át, 

 ez a térbeli ok — és hogy a vonulás csupán 

 a helgolandi, tehát csak egy, térbelileg pa- 

 rányi pontjának lefolyását vehette számításba, 

 evvel egyetemben az időbeli mozzanatra vo- 

 natkozólag inkább elméleti következtetésekre, 

 mint tényekre volt utalva. A mások által 

 megfigyelt, gyakran gyengén megalapozott 

 „tényeket" bona fide biztosaknak vette, a mi 

 következtetéseinek súlyát gyengítette. 



Erre vonatkozólag jellemző az északi kék- 

 begy (vöröscsillagú kékbegy, Cyanenila sue- 

 cica Brhm.) körül lefolyt vita, a melyről G.Ktke, 

 az összes tagadó faunisztikai adatok alapján, 

 azt tartotta, hogy a Nílus és Helgoland kö- 

 zött elterülő óriási területen e madár nem 

 fordul elő és ebből azt következtette, hogy a 



keine absolut klassischen Resultate ergeben 

 können, weil die Lichter die Vögel in der 

 Nacht anziehen, und da die Türme nicht in 

 den Strassen der Zügler stehen, dieselben 

 vielfach ablenken. Es ergaben sich aber doch 

 auch interessante Tatsachen, so z. B. die Be- 

 rührung der englischen Küste jährlich stets 

 an einer und derselljen Stelle — gleich B.írring- 

 TON — die \'erbindung mit Skandinavien u. s.w. 

 Den passenden Abschluss der ganzen Pe- 

 riode bildet Gätkes Werk : „Die Vogelwarte 

 Helgoland", 1891, Braunschweig, u. zw. zwei 

 deutsche und eine englische Ausgabe. Er- 

 teilt den Stotl' in I — IX. Kapitel, u. zw.: 



I. Zug im allgemeinen auf Helgoland. 

 II. Richtung des ^^'anderfluges. 

 ni. Höhe desselben. 

 IV. Schnelligkeit. 

 V. Meteorologische Beinflussung. 

 VI. Zug nach Alter und Geschlecht. 

 VU. Ausnahmsweise Erscheinungen. 

 Vni. Was leitet den Vogel während des 

 Zuges ? 

 IX. Was veranlasst den Aufbruch zum 

 Zuge ? 

 G.\TKi;s Werk, welches das Ergebnis des 

 fünfzigjährigen Fleisses eines, mit ganz be- 

 sonders scharfen Sinnen begabten, eifrigen, 

 seinen Gegenstand liebenden Beobachters ist, 

 ist natürliclierweise nicht ohne Schwächen, 

 die unmittelbar und mittelbar einem einzigen 

 Umstand entspringen, dem nämlich, dass auch 

 er das ganze Gebiet, auf welchem die Er- 

 scheinung des Zuges vor sich geht, nicht 

 kannte, mithin den Zug selbst auch nicht 

 überblicken konnte — das ist der räumliche 

 Moment — und dass er nur die Vorgänge auf 

 Helgoland, einen einzigen, räumlich winzigen 

 Punkt unmittelbar in Rechnung ziehen konnte, 

 mithin auch hinsichtlich des zeitlichen Mo- 

 mentes, mehr auf theoretische Folgerungen, 

 als auf das Tatsächliche angewiesen war. Er 

 nahm die von anderen angeführten, oft 

 schwach begründeten ..Tatsachen", liona fide, 

 als gewiss an, was seine Konklusionen lockerte. 

 Sehr bezeichnend ist in dieser Beziehung 

 die bekannte Affaire wegen des rotsternigen 

 Blaukehlchens (Cyanecitla siiecica Brhm) wel- 

 ches G.\TKE, auf sämtlichen negative, faunisti- 

 schen Angaben gestützt, als auf dem riesigen 

 Gebiet zwischen dem Nil und Helgoland nicht 

 vorkommend annahm und daraus den Schluss 



