XXIV 



kaimat, hoj^y Bosznia és Herczegoviiia kor- 

 mányzása Kái.lav BENJAMiN-ra, erre a valóban 

 tudományosan képzett magyar államférfiúra 

 volt bizva, il ki lehetővé tette, hogy 1899- 

 ben, tehát közvetlenül a párisi III. nemzet- 

 közi kongresszus előestéjén, Sarajevóban egy 

 nemzetközi ornithologiai összejövetelt rendez- 

 zünk, a melynek fő czélja az volt, hogy a 

 vonulás megfigyelése és földolgozása terén 

 egységet hozzon létre. A sarajevói összejövetel, 

 Bosznia, Horvátország, Németország, Olasz- 

 ország, Ausztria és Magyarország kiküldöttei 

 jelenlétében 1899. szept. 25 — 29. napjain 

 tartatott meg,^ a methodust illetőleg teljes 

 megegyezésre vezetett, sajnos azonban, a nél- 

 kül, hogy a perifériákon eredménye lett volna. 

 Legnagyobb eredménye a Horvát Ornitholo- 

 giai Központ volt, mely Herman Ottó kezde- 

 ményezésére életbe is lépett s bár kissé egy- 

 oldalúan, nagyjában mégis tiszteletreméltóan 

 működik. 



Immár állami intézetünk működésének fő- 

 iránya, természetesen az, hogy a vonulás 

 magyarországi területén a Hirundo rustica L. 

 mintájára az összes fajok földolgozására tö- 

 rekszünk; ezen kívül, a mennyire lehet, figye- 

 lemmel kisérjük az idegen területek ornitho- 

 phaenologiáját is. Ez irányú működésünk 

 alapját az intézetnek ma már tekintélyes 

 adatgyűjteménye képezi. 



Ezzel jelen dolgozatom történeti részét vég- 

 leg lezárom és áttérek egy más, sokkal fon- 

 tosabb tárgyra. 



Linné a madárvonulásról szóló értekezésé- 

 ben ezeket írja: „Qua vero finibus transgressis 

 patriae, iter continuant via emigrantes nostra- 

 tes, plerumque ignoramus",^ vagyis körülbelül: 

 nem tudjuk, hogy vonuló madaraink otthonuk 

 elhagyása után milyen utakon haladnak. Tény- 

 leg még rövid idő előtt sem tudtunk többet 

 annál, a mit az öreg Linné mester idézett 

 soraiban irt. A legtöbb ornithologus figyelmen 

 kívül hagyta a telelés kérdését: az útvonalak 

 kezdetét, illetőleg végét, pedig még a leg- 



wir den l'mstand, dass die Regierung Bos- 

 niens und der Herzegovina den Händen eines 

 wissenschaftlich hochgebildeten Ungarn, Ben- 

 jamin VON Käi.lav, anvertraut war, der es mög- 

 lich machte, dass wir im Jahre 1899, also 

 dicht vor dem III. Kongresse in Paris, u. zw. 

 in Sarajevo eine international angelegte Ver- 

 samndung der Ornitlmlogen veranstalten konn- 

 ten, als (leren vornehmste .Aufgabe eine Eini- 

 gung betrefts der Beobachtung und Bearbeitung 

 \ des Zuges anzusehen war. Die Versammlung 

 [ wurde vom 20 — 29. St^ptember 1899 abgehal- 

 1 ten,^ war von Ornithologen Bosniens, Kroa- 

 1 tiens, Deutschlands, Italiens, OsteiTcichs und 

 Ungarns beschickt und es kam hinsichtlich der 

 Methode vollständige Übereinstimmung zu- 

 stande, leider ohne den erwarteten Erfolg in 

 i den Peripherien. Die beste Errungenschaft bil- 

 ; det die von Otto Herman beantragte, seither 

 ins Leben getretene Kroatische Ornitliologische 

 I Centrale, welche zwar etwas einseitig, aber 

 I im ganzen sehr lobenswert fortwirkt. 



Hinsichtlich der Hauptrichtung der Arbei- 

 ten in unserer, nunmehr staatlichen Ornitho- 

 logischen Centrale, ergibt es sich von selbst, 

 dass auf dem f4ebiete des Zuges, für das 

 Territorium Ungarns, die Bearbeitung aller 

 Arten, nach Muster von Hirundo rustica L., 

 anzustreben ist ; ausserdem ist auch die Or- 

 nithophaenologie der fremden Gebiete nach 

 Tunlichkeit zu pflegen, wozu die schon heute 

 sehr ansehnliche Datensammlung der Anstalt 

 den Grundstock bildet. 



Damit ist auch dieser Teil meiner Abhand- 

 lung vorderhand abgeschlossen und es folgt 

 ein anderes, wichtiges Thema. 



Linné sagt in seiner Abhandlung über den 

 Vogelzug das folgende: „Qua vero finibus 

 transgressis patriae, iter continuant via emi- 

 grantes nostrates, plerumque ignoramus — " - 

 also beiläufig: welche Wege unsere Zugvögel 

 nach dem Verlassen der heimatlichen Grenzen 

 verfolgen, wissen wir nicht. 



In Wahrheit wussten wir noch vor kurzem 

 nicht viel mehr, als das, was Altmeister und 

 Archiater Linné in den angeführten Zeilen 

 niederlegte. Die Frage der Winterung wurde 



' „Aquila" VI. 1899, „.\z ornithologusok gyűlése 

 Serajevóban" (küldnlny. is). 



- Dissertatio aoademica migrationes avium sistens. 

 Upsaliae 1757. 



' „Aquila" \I. 1899. „Die Ornithologen-Versamni- 

 lung in Sarajevo". .Auch separat. 



- Dissertatio aoademica migrationes avium sisten s 

 Upsaliae 1757. 



