\X\I1I 



Mint közönséges fajokat, a következőket 

 sorolja föl : sárga rigó, a nény sárga hillegetö 



— the four Yellow Wagtails — , a lih-ìssznró 

 gébics, fitisz füzike — Phylloscopus trocliiiii-i — , 

 s.íürhe léi/y/cajió, füsti fecske, élüsködü kímya 



— Milvus aegyptius — , három rétihéja, fehér 

 gólya, négy Charadrius és több faj Totanus. 

 Az egész jegyzéket közöltem az „Aciuila" 

 1907. évi XIV. kötetében. 



PciiATKR azt mondja, hogy a füsti fecske a 

 Fokváros vidékén legkorábban októher végén 

 jelenik meg ; novemberlien már közönséges, 

 márcziusig ott tartózkodik és áprilisban el- 

 tűnik. Ez snccessivitás, mely különböző fész- 

 kelési területekre utal. 



Továbbmenve azt mondja Sci,.4ïer, hogy a 

 füsti fecskék visszatérlükben Észak-Afrikába 

 február második felében, Közép-Európába már- 

 ezius első felében, Angliába április folyamán 

 érkeznek, a hol a bevándorlás ugyané hónap 

 közepén kulminál. 



ScLATEK megjegyzi, hogy az Észak-Afrikába 

 február havának második felében érkező füsti 

 fecskék nem lehetnek azonosak Dél-Afrika 

 azon füsti fecskéivei, a melyek onnan csak 

 egy hónap muIva tűnnek fel (és még kevésbbé 

 azokkal, a melyek Howard Irby szerint a Gib- 

 raltárba már megérkezett füsti fecskéket áp- 

 rilis 24-ig rajokban átrepülik. H. ().). 



Végezetni azt mondja Sclater, hogy bizto- 

 san tudjuk azt, hogy a füsii fecskék évenként 

 csak egyszer, még pedig mielőtt északnak 

 indulnának, vedlenek. (Ezt valószínűleg nász- 

 ruhának kell tekintenünk, a mi megfelel az 

 északi költőterületekének. H. Oj Tollazatúk 

 Dél-Afrikában, közvetlenül távozásukig, na- 

 gyon fakü. 



Ha már most a kifejtett mozzanatokból le- 

 vonjuk a következtetést, arra a meggyőződésre 

 jutunk, hogy az érkezési és távozási idő kö- 

 zötti különbség nem jelenthet mást. mint a 

 költő- és telelőhelyek között levő. azok föld- 

 rajzi és hypsometriai fekvéséből folyó különb- 

 séget, a melynek megfelelnek a meteoi-ologiai 

 viszonyok és feltételek is, a melyek a vonu- 

 lásra, szaporodásra, illetőleg telelésre nézve 

 irányadók. 



wiesen ist. Als die gewöhnlichsten Arten 

 führt er die folgenden an : PiroL die vier 

 gelben Stehen — the four yellow Wagtails — 

 den Dorndreher, den Fitislauhvoyel — Phyllo- 

 scopns trochilus — , den Grauen Fliegen- 

 sc.hnüp/ier, die Ji'auciischwalhe, den Schma- 

 rotzer Milan — Milvus aegyittius — . drei 

 Rohrireihen, den weissen Storch, vier Cha- 

 radrii und mehrere Totanusarten. Das ganze 

 Verzeichnis habe ich in ,A(juila" XIV. 1907 

 reproduziert. 



Sclater sagt: Die Rauchschwalbe erscheint 

 frühestens Ende Oktober in der Umgebung 

 von Capstadt, wird im November gemein; sie 

 bleibt bis Älärz und verschwindet im April. 

 Das ist Sukzessivität, die auf verschiedene 

 Brutgebiete deutet. 



Sclater fährt fort: Nach Xordafrika gelan- 

 gen — die rückwandernden — Kauchschwal- 

 ben in der zweiten Hälfte des Februar, nach 

 Mittel -Europa in der ersten Hälfte des März. 

 nach England im April, wo die Immigration 

 in der Mitte dieses Monates kulminiert. 



Sclater bemerkt es, dass die Rauchschwal- 

 ben, die in Nordafrika in der zweiten Hälfte 

 des Monates Februar aidangen, nicht iden- 

 tisch sein können mit jenen Rauchschwalben 

 Südafrikas, die von dort erst einen Monat 

 später aufbrechen (und noch weniger mit 

 jenen, die nach Hüwaru Ikby die schon auf 

 Gibraltar angesiedelten Rauchschwalben noch 

 bis 24. April schwarmweise überdiegen. 0. H ). 



Schliesslich sagt Sclater, es sei gewiss 

 bekannt, dass sich die Rauchschwalben jähr- 

 lich nur einmal mausern, u. zw. bevor sie 

 nach Norden alizieheu. In Südafrika tragen 

 sie bis kurz vor ihrem Abgang ein sehr al)- 

 gestossenes Gefieder. (Das muss wohl als 

 Hochzeitskleid aufgefasst werden, welches 

 dem nordischen Brutgebiet gilt. ( >. H.) 



Wenn wir nun aus den bisher entwickel- 

 ten Momenten die Konklusion zu ziehen trach- 

 ten, so kommen wir zu der Überzeugung, 

 dass die Verschiedenheit in den Ankunfis- 

 und Abzugszeiten nichts anderes bedeuten 

 kann, als die Verschiedenheit der Brut- und 

 der \\'interungsgebiete nach ihrer geographi- 

 schen und hypsometrischen Lage, welcher 

 aucii die meteorologischen Verhältnisse und 

 Bedingungen entsprechen, die für den Zug, 

 die Fortpflanzung resp. die Winterung mass- 

 gebeiul sind. 



