VII 



A megfigyelést a szakiiriiitliiihjgusok 1890 

 tavaszán végezték az akadémiai képzettségű 

 királyi erdôtisztek bevonásával, a kik az 

 országban való eloszlásuknál fogva jó nieg- 

 figyelö-liálózatot alkotnak. A nyert anyag fel- 

 dolgozva az 1891-re egybehívott második 

 kongresszus elé került és alapját szolgáltatta 

 a következő publikácziónak : „A uuidárvonu- 

 lás elemei Magyarországon ISO l-ig. írta: 

 HnRMA.\ Ottü. Budapest 1895". A niií a minta- 

 megfigyelési anyagon kivül magában foglalja 

 az 1890 előtt publikált összes magyarországi 

 vonulási adatokat : a feldolgozás határozottan 

 inegállai)íi((tt methodns szerint történt, az 1890. 

 évi mintamegfigyelés adatanyaga hasonló- 

 képpen dolgoztatott fel. 



Mindaz, a mi magára a második kongresz- 

 sznsra vonatkozik, megvan a kongresszus ki- 

 adott irataiban és itt nem jön figyelembe. 



Áttekintésünk szempontjából csak az a lénye- 

 ges, a mi a magyar ornithologia második kor- 

 szakának bevezetésében és továbbfejlődésében 

 fontossággal bír. 



Megismertük tehát erőinket; az 1890. évi 

 feldolgozott adatanyagban erős alapunk, szer- 

 vezett megfigyelő-hálózatunk volt és a Jlagyar 

 Nemzeti Múzeum épületében ideiglenes haj- 

 lékot is nyertünk. 



Az Európára vonatkozó általános adatgyűj- 

 temény alapját Bl.\sius Rudui.i- elhunyt barátom 

 braunschvveigí házában teremtettem meg. 



A kongresszus után három évvel már szer- 

 vezve volt a Magyar ( »rnithologíai Központ, 

 volt saját folyóirata, az „Af|uila", a melyből 

 immár a XV. kötet jelent meg és a melynek 

 utolsó kötetével az intézet mintegy az „érett- 

 ségi" vizsgát téve. Magyarország állami inté- 

 zetei közé soroztatott. 



Mielőtt a munkálatfikra és viszonylatokra 

 térnék át, egy pillantást kell vetnem az ornitho- 

 phaenologia egészére, a mire nagy súlyt fek- 

 tetek. 



Az ornithophaenología szerves része a leíró 

 természethístoriának — História italuralis — , 

 ennek a valóban tapasztalati tudománynak, a 

 melynek eredményei a fejlődési menetet mu- 

 tatják, egyben megjelölik az irányt is és a 

 mely megkímél bennünket a rendszertelen- 

 ségtől és fölösleges ismétléstől. Ez volt oka 



Diese Beobachtung wurde durch die Fach- 

 ornithologen unter Herbeiziehung der akade- 

 misch gebildeten königl. Forstbeamten, deren 

 Verteilung im Lande ein gutes Beobachtungs- 

 netz bildet, im Jahre 1890, im Frülijahre, 

 durchgeführt und gelangte das gewonnene 

 Datenmaterial schon bearbeitet vor den auf 

 1891 einberufenen zweiten Kongress, um spä- 

 ter das Fundament zu folgender Publikation 

 zu bilden : „Elemeidé des Voijelziujes in Un- 

 (jarn his 1891, von Otto Herman, Budapest 

 1890". Die Arbeit enthält, ausser der Mu- 

 sterbeobachtung, auch alle vor 1890 publizier- 

 ten Zugsdaten aus Ungarn, u. zw. nach fest- 

 gestellter Methode bearbeitet ; in konformer 

 Bearbeitung auch das gesamte Datenmaterial 

 der Musterbeobachtung von 1890. 



Alles, was sich auf den zweiten Kongress 

 selbst bezieht, ist in den publizierten Schrif- 

 ten über denselben enthalten und kommt hier 

 nicht in Betracht. 



Für diese Übersicht ist nur das wesent- 

 licii, was zur Einleitung und Fortentvvicke- 

 lung der zweiten Epoche der ungarischen 

 Ornithologie wichtig ist. 



Wir erkannten nun unsere Kräfte, hatten 

 in der bearbeiteten Datensammlung von 1890 

 ein festes Fundament, f)rganisierte Beobach- 

 tungsnetze und vorderhand eine Unterkunft 

 im Palais des ung. National-Museums; die 

 allgemeine, auf Europa bezügliche Daten- 

 sammlung legte ich in Braunschweig, im Hause 

 meines verstorbenen Freundes R. Blabius an. 



Drei Jahre nach dem Kongresse hatten 

 wir die Ungarische Drnithologische Centrale 

 und ihre eigene Zeitschrift, die „Aquila", von 

 der nun Iß Bände vorliegen und mit dem 

 letzten Hände ..maturierte" die Anstalt, indem 

 sie den Staatsinstituten Ungarns eiuverliebt 

 wurde. 



Ehe ich nun auf die Arbeiten und die wichti- 

 geren Relationen übergehe, habe ich noch 

 einen Blick v(u-erst auf die Gesamtheit der 

 oruiiliophaenologischeii Discij)lin zu werfen, 

 worauf ich ein grosses Gewicht lege. 



Die Ornitliophiienologie ist ein integrieren- 

 der Teil der História naturalis, der wahren 

 Erfahrungswissenschaft, deren Festlegung den 

 Entwickeiungsgang zeigt, mithin die Richtung 

 andeutet und uns auch vor Zerfahrenheit und 

 miissigen W'iederiiolungen schützt. Dieses ist 

 die Ursaciie dass ich auch den „Elementen 



