évi 58.991/1 — 3. számú rendelet értelmében 

 csakis a füsti fecske és ;i fehi'r yólya meg- 

 figyelése kötelező ; az eddigi eredmények 

 továbbfejlesztése érdekében- azonban nagyon 

 kívánatos, hogy ezeken kívül minél többen 

 figyeljék meg a kaknk, erdei szalonka és fehér 

 harázdahillegetö vonulását. 



Ezek mellett összeállítottuk még azoknak 

 a madárfajoknak a névjegyzékét, a melyeket 

 a m. kir Erdöhatóságok eddigelé is igen 

 széles körben szoktak megfigyelni, s kérjük 

 mindazokat, à kikm-k hajlamuk és alkalmuk 

 van, hogy ezentúl is figyeljék meg azokat, 

 vagy azoknak egy részét. 



Kívánatos, hogy a megfigyelő állomások év- 

 ről-évre lehetőleg ugyanazok maradjanak, s 

 hogy az egyes állomásokon évről-évre lehető- 

 leg ugyanazokat a fajokat figyeljék meg. ily 

 módon kapjuk a hosszú, meg nem szakított 

 adatsorozatokat, a melyekre a madárvonulás 

 kérdésének megoldásához föltétlenül szüksé- 

 günk van. 



Ez a bejelentő-iv legkésőbb június 30-ig 

 küldendő vissza. 



A megfigyelési utasítás második részeként 

 még rövid útmutatást adunk néhány madár- 

 faj könnyel)b fölismerésére, nevezetesen a 

 rokon, hasonló, vagy liasonló nevű fajok biz- 

 tos meghatározására. 



A füsti fecske (villásfarkú fecske) és házi 

 fecske (molnár fecske) különbségeit a mellé- 

 kelt két ábra mutatja. Legkönnyebb a két 

 fajt a fészeknél megismerni, mert a füsti 

 fecske fészke szélesszájú, mig a házi fecske 

 fészkén csak akkora kerek nyílás van, a 

 melyen a madár éppen befér. Ezeken kívül 

 még két faja van a fecskéknek : a ■parti 

 fecske, melynek háta fénytelen földesbarna, s 

 a mely telepesen fészkel meredek partoldalak 

 lyukaiban, továbbá a sarlós fecske, a mely 

 a legnagyobb közöttük, s tornyokban, vár- 

 romokban fészkel, főleg hazánk északi részei- 

 ben. A sarlós fecskék rendesen kisebb csapa- 

 tokban járnak, a melyek sűrűn hallatott éles 

 „sri-sri-sri" szavukról könnyen felismerhetők. 



Könnyen megfigyelhető csoportot alkotnak 

 a hillegetöfélék, de az avatlan éppen olyan 



nur zur Beobachtung der h'anrhschicnlhc und 

 des imsscHÄon/ies verpflichtet; behufs Weiter- 

 entwickelung der bisherigen Resultate ist es 

 jedoch sehr wünschenswert, dass auch der 

 Zug des Kukuks, der Waldsclmepfe und weissen 

 Bachstelze in je grösserem Kreise beobachtet 

 werde. 



Ausser diesen geben wir die Liste derjeni- 

 gen Arten, welclie von den königl. ung. Forst- 

 behörden auch schon bisher in weiteren Kreisen 

 beol)achtet wurden, und bitten wir diejenigen, 

 welche Hang und Gelegenheit dazu haben, 

 auch diese oder einen Teil derselben zu be- 

 obachten. 



Es ist zu wünschen, dass die Beobachtungs- 

 stationen von Jahr zu Jahr womöglich immer 

 dieselben bleiben, und dass an den einzel- 

 nen Stationen womöglich immer dieselben 

 Arten beobachtet werden. Auf diese Weise 

 werden die langen ununterbrochenen Daten- 

 serien erhalten, welche zur Lösung des Vogel- 

 zugsproblems unbedingt notwendig sind. 



Diese Eintragsliste ist bis 30. Juni zurück- 

 zusenden. 



Als zweiten Teil der Beobachtungs-Instruk- 

 tion geben wir noch eine kurze Anleitung 

 zur leichteren Bestimmung einiger Vogelarten, 

 namentlich zur sicheren Unterscheidung von 

 verwandten, ähnlichen oder ähnlich benannten 

 Arten. 



Den Unterschied zwischen der Bauch- und 

 MeJdschwidbe zeigen die beigegebenen Abbil- 

 dungen. Am sichersten können diese beiden 

 Arten am Neste erkannt werden, indem das 

 Nest der Rauchschwalbe einen weiten Eingang 

 besitzt, während am Neste der Mehlschwalbe 

 nur ein kleines Flugloch vorhanden ist, durch 

 welches der Vogel gerade noch einschlüpfen 

 kann. Ausser diesen kommen noch zwei 

 Schwalbenarten bei uns vor: die Ufcrschivalhe, 

 deren Rücken glanzlos erdbraun ist, und 

 welche in den Löchern von Steilwänden 

 kolonieweise nistet, und der Manerser/ler, wel- 

 cher grösser ist als die angeführten Arten, 

 und in Türmen und Burgruinen nistet, haupt- 

 sächlich in dem nördlichen Teile des Landes. 

 Die Mauersegler fliegen gewöhnlich in klei- 

 neren Flügen, welche durch ihr oftmal wie- 

 derholtes schrilles „schrie-schrie-schrie" leicht 

 zu erkennen sind. 



Eine leiclit zu beobachtende Gruppe bilden 

 die Bachstelzen, doch können die beiden gel- 



