15 



Teljesen ugyanazt mondhatjuk a búbos 

 banka — Upujía ejtops, (L.) — tavaszi föl- 

 vonulásáról is, a melynek területi középszámai 

 az idénre a következők : 



Genau dasselbe kann von dem Frülyahrs- 

 zuge des Wiedehopfes — Upupa epops, (L.) 

 — ausgesprochen werden ; die Regionenmittel 

 sind heuer folgende: 



I. 

 II. 



Apr. 



10. 

 10. 



((Ì. 



(T) 



III. Apr. 



IV. ., 



5. 

 12. 



(85). 

 (175). 



V. Apr. 14. (123). 



Mind a két fajról csak az utóbbi években 

 kaptunk nagyobb vonulási anyagot, s ezért a 

 typus eldöntését egyelőre még függőben hagy- 

 juk, bár valószínűnek látszik, hogy mind a 

 két fölvonulás a Hirundotypust követi. 



Hasonló Pszeudo-Ciconiatypust mutatott 

 eddig a kakuk — Cuculus canorus, (L.) — 

 tavaszi fölvonulása. Állandóan a keleti hegy- 

 vidék adta a legkorábbi középszámot, ezután 

 következett az Alföld és a dunántúli domb- 

 vidék, a legkésőbbi volt mindig az északi 

 hegyvidék. Az eddigi földolgozások alapján 

 azonban már kiderült, hogy a kakuk tavaszi 

 fölvonulása elsősorban vidékek szerint változó 

 daj kálóinak fészkelési időszakához alkalmaz- 

 kodik, s így teljesen önálló normális typust 

 alkot. A területi középszámok állandó és 

 typikus viszonya az idei vonulási anyag alap- 

 ján is változatlan maradt. A területi közép- 

 számok a következők : 



Von beiden Arten erhielten wir erst in den 

 letzteren Jahren ein grösseres Materiale, wes- 

 halb die Entscheidung des Zugstypus vorläu- 

 fig noch in Schwebe gehalten werden muss, 

 obwohl es wahrscheinlich ist, dass beide 

 Zugsweisen zum Hirundotypus gehören. 



Einen ähnlichen Pseudo-Ciconiatypus zeigte 

 bisher der Frühjahrszug des Kukuks — Cucu- 

 Ivis canorus, (L.). — Das früheste Mittel 

 ergab immer die östliche Erhebung, dann 

 folgte die grosse Tiefebene und das Hügel- 

 land j. d. D., das späteste Gebiet war immer 

 die nördliche Erhebung. Auf Grund der bis- 

 herigen Bearbeitungen stellte sich jedoch 

 heraus, dass der Frühjahrszug des Kukuks 

 der Brutzeit der gebietsweise verschiedenen 

 Pflegeeltern angepasst ist, und daher einen 

 selbständigen normalen Typus bildet. Das 

 konstante und typische Verhältnis der Regio- 

 nenmittel blieb auch heuer unverändert. Die 

 Regionenmittel sind folgende: 



I. Apr. 

 II. ,, 



15. ('.»3). 

 10. (16). 



III. Apr. 15. (108). 



IV. „ 14. (381). 



V. Apr. 20. (280). 



Az utolsó typus a korán érkező fajok nor- 

 mális typusa, a mely mindig a fehér barázda- 

 billegető — Motacilla alba, L. — tavaszi 

 fölvonulásában jutott legélesebben kifejezésre, 

 s a melyet ezért Motacillatypus-i\&\ nevez- 

 tem el. Jellemző vonása az aránytalanul korai 

 érkezés a nyugati vidékeken, a mi annak a 

 következménye, hogy kora tavaszszal az izo- 

 thermák nemcsak délről észak felé, hanem 

 egyúttal nyugatról kelet felé is haladnak. Az ér- 

 kezési idő tehát itt is alkalmazkodás a terület 

 klimatikus viszonyaihoz, s ezért mondjuk, hogy 

 a fölvonulásnak ez a módja is normális typust 

 alkot. A területi középszámok egymáshoz való 



Der letzte Typus ist der normale T^jpus 

 der frühankommenden Arten, welcher seit 

 jeher im Zuge der weissen Bachstelze — 

 Motacilla alba, L. — am schärfsten zum 

 Ausdrucke kam, und deshalb Motacilla- 

 typus genannt wurde. Die charakteristische 

 Eigenschaft desselben ist die unverhältnis- 

 mässig frühe Ankunft im Westen, welche 

 dadurch hervorgerufen wird, dass früh im 

 Frühjahre die Isothermen nicht nur von Süd 

 nach Nord, sondern auch von West nach Ost 

 fortschreiten. Die Ankunft ist daher auch bei 

 dieser Art den klimatischen Verhältnissen des 

 Gebietes angepasst, und nennen wir deshalb 

 diese Ziigsweise einen normalen Typus. In 

 dem gegenseitigen Verhältnisse der Regionen- 



