16ü 



egészen csupaszuk. ;i iiagyoljbak pedig' sűrű 

 fekete pelyliekkol tVdvék. Étvágyuk szinte 

 liatártalaii ; midőn liozzájnk nyiiltam. nyöszö- 

 rögve nidiión kaptak a kezem után s ujjai- 

 mat a kézfejig lenyelték. 



A telepet nemsokára (iitliagytaiii és a ló 

 belseje felé igyekezlcm. mert gödényt, haty- 

 tyút és kócsagot akartam látni és lehetőleg 

 gyűjteni is. 



Egyszer csak jó távdli'ől egy fehérlő nagy 

 madarat piUaiitnttaiu meg. a melyben rögtön 

 felismertem az annyira áhítdtt első (jivlcnyt. 

 a melyet le is lőttem 



Az elesett gödény fölött nemsokára Ui darah 

 más gödény keringelt; szinte látszott rajtuk, 

 hogy elesett társukat meg szeretnék menteni. 

 Kihasználva ezt a viselkeilésüket, könnyű szer- 

 rel sikerült még öt darabot lőni; valamennyi 

 Pelicaniis crisjms volt. Átlag véve nem szí- 

 vós életű madarak, mert valamennyit seréttel 

 (4-es. 2-ős) ejtettem el. Uszóképességük bámu- 

 latos, mit az egyik, könnyen megszárnyalt 

 him példányon tapasztaltam. Dr. ALiiÁssv-uak 

 ebbeli tapasztalatait csak megcrösiteni tudom. 

 A hajsza alatt a felettünk keringő gödények 

 száma kb ''lO — 6(J-ra szaporodott: mivel már 

 öt szé]) válogatott i)éldányom volt. a to\álilii 

 gyilkolást i)esziintettem. Délfelé járt mái- a/. 

 idő. midőn jól megrakodva mindenféle vízi 

 szárnyassal visszatértem ismét a kárókatona 

 kolóniához, hol még néhány tojást akartam 

 gyűjteni, s egy-két fénykép-felvételt csinálni. 



Körülbelül 1700 — 2000 Flialaerocorax fe- 

 szekl)ől állott ez a telep, minden fészekre két 

 öreg madarat és átlag három fiókot számítva, 

 hozzávéve a még nem ivarérett fiatal madarakat 

 is, kerek számmal 10.000 főre becsülhető a 

 telep kárókatonáinak a száma. Ha minden 

 madár naponkint átlag csak egy kiló halat 

 fogyaszt, miről különben fényesen meggyő- 

 ződhettem töl)b ízben is. könnyen kiszámít- 

 ható, hogy csak ennek a /■«/o/.aíoHrt-telep- 

 nek napi halszükséglete kerek 10.000 kg. 

 hal De hol van a száz meg száz gödény, 

 vöcsök, ezer meg ezer lúd, récze, gém, sirály, 

 hainsrka s egyéb mocsári madár, mely mind 

 halljól táplálkozik. Mennyi tehát ezek egy napi 



während die stärkeren mil dichten schwar- 

 zen Dnnen befieilert waren. Sie hatten einen 

 schier uidjegrenzten Appeiit; wenn ich nach 

 ihnen grifi', so hackten sie gierigkreischend nach 

 meinen Händen und verschluckten meine Fin- 

 ger so weit es eben ging. 



Bald verliess ich jedoch diese Kolonie und 

 trachtete das Innere des .^ees zu erreichen, 

 da ich Felikarn:. Schwäne, und Eilelreihev 

 sehen und erlegen wollte. -Auf einmal sah ich 

 wirklich \on weitem einen grossen weissen 

 Vogel, in welchem ich auch sogleich den 

 langerselinten Pdikan erkannte, welchen ich 

 auch erlegte. 



Über dem erk-gtcii Pelikan kreisten in 

 kurzer Zeit 16 andere Pelikane, und man sah 

 es ihnen fast an, dass sie ihrem verendeten 

 Gefährten helfen wollten. Dieses Benehmen 

 der Vögel ausnützeml. erlegte ich noch fünf 

 Stück; es waren lauter Pelecanus erispus. 

 Im allgenipinen gehören sie nicht zu den zä- 

 hen Vögeln, indem ich alle mit Schrot (Nr. 

 2 uml 4) erlegte. Ihre Schwimmfähigkeit ist 

 jedoch erstaunlich, was ich au einem leicht 

 geflügelten Exemplare ei-falirrn musste. Ich 

 kann (\\f iliesbezügliciicn Krfahruugeu \. 

 .\LMAstivs nur voll Itestätigen. Während der 

 Verfolgung vergWisserte sich die .Anzahl der 

 über uns kreidenden Pelikane auf 50— HO 

 .•^tlick ; indem ich jedoch schon fünf ausge- 

 wählt schöne Exemplare l)esass. stellte ich 

 das weitere Blutvergiessen ein. 



Es ging gegen Mittag, als ich ndt verschie- 

 denem AVassergeflflgel tüchtig beladen noch- 

 mals zur Kornn)ranen-Kolonie zurückkehrte, 

 um noch einige Eier zu sammeln uml photo- 

 graphische Aufnahmen zn machen. 



Die Kolonie bestand atts ungefähr 1700 

 2000 Nestern \dn Fhalacroeorax carho, für 

 jedes Nest zwei alte Vögel und durchschnitt- 

 lich drei Junge gerechnet, kann die An- 

 zahl der Kormorane. die noch nicht fortptian- 

 zungsfähigen Jungen miteiugerechiiet. auf rund 

 10000 Exemplare angeschlagen werden. — 

 Nimmt nnin im Durchschnitte per Kopf nur 

 1 Kgr Fische — wovon ich mich übrigctis 

 oft genug überzeugen konnte — so ergibt 

 sich eine täglich benötigte Fischmenge die- 

 ser Kolonie von rumi 10.000 Kilogramm. Wo 

 bleiben jetzt aber noch die Hunderte und 

 Humlerte Pelikane und Taucher, Tan><eiide 

 und Tausende Giinse, Enten, Reiher. Mären, 



