188 



CS cj^-y esc'tljcii sajt, iinMy a szén és kék- 

 cziiic.nc kedvelt csemegéje. 



A magovők számára galionaiilj, kukoricza, 

 köles, vadrcpcze, fűmag', kaiiárieleséi; hulla- 

 déka és néhány esetben kenyérmorzsa is 

 került az etetőkl)e. 



Száaios észleli^t. köztük a Jtargitszigeten 

 szerzett tapasztalataim bizdnysága szerint a 

 cziiiegefélék legkedveltebb eledele a napra- 

 forrjóiiinij, mtdyet a madárka lácscsal szemben 

 is előnyben részesítettek. Utána a tökmag 

 következik kedveitség' dolgában. Mindkettőnek 

 az az előnye is megvan, hogy a verebek 

 nem járnak reá, nem is szólva arról a ked 

 ves, vonzó képről, a melyet az ily magvakat 

 az etető környékén felkopácsoló czinegeliad 

 nyújt, s a mely mindennél aliíalmasabb arra, 

 hogy a nagyközönség s különösen a gyer- 

 mekek lelkében e madarak irányában szere- 

 tetet ébresszen. Ez okból minden nyilvános 

 helyen, sétatéren, iskolakertben stli. tehát 

 részben a nevelés czélzaiávaí felállított etetőt 

 iia])raforgó- és tökmaggal is el kell látni. 



Minthogy azonban a téli etetés nem szorit- 

 kozliatik csupán a czinegékre, nem nélkü- 

 lözhcítő az egyetemes tápszerként ismeretes 

 „madárkalács" sem, mellyel összes mag- és 

 rovarevőink — köztük a harkályok és fekete- 

 rigók — kitelelését biztosíthatjuk. 



A hol a verebek tolakndása a czinegékre 

 riasztókig hat, ott a fedett etetőbe csak 

 niadárkalácsot, faggyndai-abot, diót, napra- 

 forgó- és tükmagot rakjunk s a liasznos mag- 

 evők részére másutt rendezzük lie a — saj- 

 nos verebektől is rendesen sűrűn ellepett — 

 szóróhelvet. 



A hazánkban liclycidcént csajiásszámba 

 menő verébbel szemben egyelőre más védel- 

 münk nincsen, minthogy még nem sikerült 

 oly etetőkészüléket szerkeszteni, a melytől a 

 veréb visszariadna. Ha az első napokon bizal- 

 matlanul kerülgeti is, utóbb mégis belemerész- 



bevorzugír Delikatesse dei- Knhl- und Blau- 

 meise. 



Für die Körnerfresser wurden die Fütte- 

 rnngsapparate mit Getreideresten. Mais. Hirse, 

 Raps, Grassamen. Kanarienfutterresten und 

 in einigen Fällen mit Brolkrumnien l)elegt. 



Laut viiden Beobachtungen, namentlich 

 auch laut meinen eigenen, auf der Margare 

 teuiusel gemachten Erfahrungen ist die be- 

 vorzugte Lieblingsspeise der .Meisenarten der 

 SonneiMumensamen, welchen sie noch 

 höher schätzen als den Futterstein. Nach 

 diesem ist audi der Kürbissamen eine 

 Lieblingssjjeise. Beide haben noch den Vor- 

 zug, dass sie von den Sperlingen nicht ange- 

 nommen werden, des lieblichen und anziehen- 

 den Bildes gar nicht zu gedenken, welches 

 eine solche in der Umgebung des Futterhauses 

 die Kerne aufhackende Meisengesellschaft 

 bietet, und über alles andere geeignet ist in 

 dem Gemute des grossen Publikums, nament- 

 lich auch der Kinder die Liebe zur Vogel- 

 welt zu erwecken. Es solito deshalb an jedem 

 an ötfentlichen Plätzen, in Promenaden und 

 Schulgärten aufgestellten Futterapparate 

 mit teilweise pädagogischer Tendenz auch 

 mit Sonnenblumen- und Kürbissamen ge- 

 füttert werden. Indem sich jedoch die Win- 

 terfütterung nicht nur auf die Meisen be- 

 schränken kann, darf auch der als Universal- 

 futter dienende ,, Fntterstein" idcht fehlen, 

 mit welchem wir die Überwinterung unserer 

 sämtlichen Körner- und Insektenfresser — 

 namentlich auch der Amseln und Spechte 

 — sichern können. 



Wo das Andrängen der Sperlinge verscheu- 

 chend aut die Meisen wirkt, dürfen die über- 

 dachten Futterajiparate nur mit Futterstein. 

 Talg, Nüssen, Sonnenblumen und Kürbis- 

 samen belegt werden, wähi-end für die 

 nützlichen Körnerfresser au einem anderen 

 Orte eine — leider auch gewöhnlich von 

 Sperlingen äusserst frequentierte Streuungs- 

 futterstelle eingerichtet werden muss. Gegen 

 die S|)erlinge, welche in Ungarn stellenweise 

 zur wahren Landplage werden, haben wir 

 vorläutig noch keinen anderen Schutz, indem 

 es bisher noch nicht gelang einen solchen 

 It'uiterapparat herzustellen, welchen die Sper- 

 linge meiden würden. Wenn sie sich auch in 

 den ersten Tagen etwas misstrauisch verhalten, 

 später getrauten sie sich doch hinein. In dieser 



