196 



Az összes fészekodvakat 3—6 nióter magas 

 sá,<rl)an csak az aljnövényzettel nem reiulel- 

 kező zárt facs()])oríokban és ei-dökbcíi, vala- 

 mint a jánjkelüktöl síirűn látoíiatdtt luílyckcii 

 kell alkalmaznunk. 



Annak az eldöntése, vájjon az .1 vagy a 

 J5-minta száiiiíthat-e álialánosabb :ilkalma- 

 zásra, a beérkezett vélemények alapján egy- 

 előre lehetetlen. ()t tapasztalat (13, 90, 106, 

 116, 1-29) ugyan az A mintának adja az 

 elsőbbséget, s csak egy (142) szol a B minta 

 mellett s ez is csak a szénczinegére vonat- 

 koztatva. A Margitszigeten, Halason, Kárá- 

 szon és több más helyen szerzett tapasztala- 

 taim alapján mégis a B mintának adom az 

 elsőbbséget, mint oly univerzális eszköznek, 

 mely a legkisebb czinegef'a.jtól a nagy fa- 

 kopáncsig minden fontosabl) odnlakónk meg- 

 telepítésére alkalmas. 



Talán helyes nyomon járok, a midőn a 

 nagyobb vagy kisebb odumintákhoz való 

 ragaszkodást az illető \idék harkályodvainak 

 méreteivel hozom kapcsolatba. Mert nem 

 lehetetlen, hogy a hol főképen a zöld küllő 

 (Picus viridis L.) volt az odulakók eddigi 

 szálláskészitője, ott, legalább kezdetben, a 

 mesterséges fészekodvak közül is inkább a 

 tágasabb részesül előnyben, míg a tiilnyo- 

 mólag kisebb fakopáncsok {Denchocopus mé- 

 dius és minor) lakta területeken inkább a 

 kisebb A-mintára esett a választás. 



1(J. A téli etetőiét látogatú madárfajokról, 

 azok számáról, inseUcedéséröl. 



A rovarevők között tiilnyomólag a szén-, 

 kék- és barátczinege szerepel (23., 22. és 

 10 adat), míg a fenyvesczinege ], a csuszka 

 4, fakopáncs 3, a feketerigó 2 s a vörösbegy 

 2 helyen mutatkozott. 



A magevők sorában a házi- és mezei veréb 

 áll első helyen, melyhez 6 esetben erdei 

 pinty, 1 helyen meggyvágó s 2 helyen zöl- 

 dike járult. Sármányféle 5. tengelicz és csíz 

 1 — 1 helyen észleltetett. 



Megközelítő számadatokkal is szolgál a 

 Kőszegi Állatvédő- Egyesület, a melynek ete- 

 tőin naponként 30—40 szén-, 3 kék-, 3 — 4 

 barátczinege, 2 csuszka, 4— 5 erdei pintv" és 



Nur in geschlossenen ll;ninii;rnpppn und 

 Wäldern, welche des Unterholzes entbehren, 

 sowie an von Passanten allznliäiidic iiesuclifen 

 rticllen müssen sämtliche Xistiiidilcn in einer 

 Höhe von 3 — 6 Metern angebracht werden. 



Vijrläufig ist es auf Grund der eingezo- 

 genen Berichte noch unmöglich zu entschei- 

 den, ob die A- oder Ti-Nisthöhli- die allge- 

 meinere \'erbreitung finden wird. l"iinf Berichte 

 (J3, 90, 106, 116, 129) gelien der .I-Xist- 

 höhle den Vorrang, und nur einer (142) spricht 

 für die /^-Nisthöhle, jedoch auch dieser nur 

 betreffs der Kohlmeise. Auf fìrund meiner 

 Erfahrungen auf der Margareteninsel, in Halas, 

 Kárász und an anderen Orten, gebe ich den- 

 noch der 5-Nisthöhle den \'orzug, indem 

 dieselbe ein Universalmittel ist, welche von 

 der kleinsten Gleise an bis zum grossei' Bunt- 

 spechte zur Ansiedelung aller wichtigeren 

 Höhlenbrüter geeignet ist. 



Ich glaube auf der richtigen Spur zu sein, 

 wenn ich die Begünstigung der kleineren oder 

 grösseren Nisthöhlen mit den Dimensionen der 

 Spechthöhlen der betreffenden Gegend in Ver- 

 bindunii briuiie. Ich halte es nämlich nicht 

 für unmöglich, dass dort, wo bisher haupt- 

 sächlich der GiUnsjiecht (Pieui,- viridis L.) 

 der Quartiermacher der Höhlenbrüter war, 

 wenigstens im Anfange auch von den künst- 

 lichen Nisthöhlen die geräumigeren bevorzugt 

 werden, während in jenen Gebieten, welche 

 vorwiegend von den kleineren Spechtarten 

 [Dendrocopiis médius und minor) bewohnt 

 sind, die Wahl auf die .4-Nisthöhle fällt. 



10. Die M'mterfutterungs-Appuratehesiichen- 

 den Vögel, deren Anzahl und Verhalten- 



Von den Insektenfressern zeigten sich haupt- 

 sächlich die Kohl-, Blau- und Sumpfnieise 

 an 23, 22 und 10 Stellen, während die Tan- 

 nenmeise an 1, der Kleiber an 4, der Bunt- 

 specht an 3, die Amsel an 2 und das Kot- 

 kehlchen an 2 Stellen beobachtet wurden. 



Von den Körnerfressern stehen der Haus- 

 und Feldsperling an erster Stelle ; weiters 

 wurden Buchfink 6 mal. Kirschkernbeisser 

 1-mal und Grünling 2-mal beobachtet. Am- 

 merarten wurden ö mal, Stieglitz und Zeisig 

 je 1-mal beobachtet. 



Annäliernde Zahlenwerte erhielten wir vom 

 Tierschutzvereine in Kőszeg, an dessen 

 Fütterungsapparaten täglich 30 — 40 Kohl-, 

 3 Blau-, 3 — 4 Snmpfmeisen, 2 Kleiber, 4 — 5 



