208 



Az eredményt az 1907 ik évivel egybe- 

 vetve,' kitűnik, hogy úgy hasznos madaraink, 

 mint a verebek is a tavalyinál jóval száino- 

 sal)l)an települtek a mesterséges fészekod- 

 vakba, melyek közül — a múlt évben is 

 üresen maradt C-odiiktól eltekintve — alig 

 néhány maradt lakatlan, legtöbbjének pedig 

 egymásután 2 — í5, sőt 4 lakója is volt. A 

 íiókaszaporulat szempontjából azonlian ez az 

 év a már emiitett"] balesetek folytán, jóval 

 mögötte maradt a tavalyinak. Legnagyobb 

 nehézséget ezidén is a mezei veréb okozta. 

 a melynek 46 fészkét és 82 tojását kellett 

 megsemmisitenem, hogy a czinegék' 'szaporo- 

 dását csak részbísn is biztosítsam. Egyedül 

 a nyaktekercs szaporulata volt kielégítő, mint- 

 hogy a rendesen csapatosan támadó vereijek 

 rohamát csakis ez veit képes visszaverni. A 

 liázi veréb lakta 4 fészekodu közül 3 voli 

 embermagasságon felül elhelyezve. Ez a mei 

 lett szólna, hogy az odvaknak alacsonyan 

 való alkalmazása legalább a házi verébbel 

 szemben nyújt védelmet. Ámde erre is ráczá- 

 folt az ugyan ez évben a kecskeméti Katona- 

 sétányon észlelt esetem, a midőn is alig 1 m. 

 magas karóra helyezett fészekoduban is há/i 

 verebet találtam tojásán. 



A mesterséges odvakba települt verebekkel 

 szemben fészkeik eltávolitgatása gyenge véde- 

 kezésnek bizonyult, már csak azért is, mert 

 a sziget tömérdek természetes faüregéből is 

 számos család kelt szárnyra. Ez okból a ki- 

 fejlett madarak gyérítése is nagyon kívána- 

 tossá vált. 



Ez azonban számos akadályba ütközik. 

 Télen, a mikor a lövő- és fogó-eszközök 

 sikerrel volnának használhatók, alig lézeng 

 a veréb a szigeten, nyáron pedig, a mikorra 

 tömegesen települ a szigetre, lőfegyver épen 

 nem használható, a magvakkal csalizott ön- 

 működő fdgókosár pedig semmi eredményt 

 sem nyújtott. 



E nehézségek azonban csak növelik a 

 Margitszigetnek, mint kísérleti telepnek érté- 

 két, hű képét nyújtva azoknak a körülmé- 

 nyeknek, a melyek közt a verebektől hem- 

 zsegő Alföld madárvédői a czinegetelepitést 

 végzik, alkalmat adva a közös nehézségek 

 leküzdésére irányuló számos tanulságos kísér- 

 lethez. A sziget különben időközben a székes- 



' Aquila XIV. 1907. 



augreifeudcu Sperliuge zurückzuschlagen. Von 

 den 4 Nisthöhlen, welche der Hausspeiiing 

 bewoliute. waren ;{ in über .Vlanneshidie aus- 

 gehängt. Es dürfte dies dafür sprechen, dass 

 die niedrige Anwendung der Nisthöiile we- 

 nigstens gegen die Haussperlinge Schutz ge- 

 währt. Docli spriciit dagegen ein F:dl, welchen 

 ich heuer in der KatonaFromenade in Kecske- 

 mét beobachtete : in einer Nisthöhle, welche 

 kaum 1 Meter hoch auf einem Pfahle befestigt 

 war, fand uh ebenfalls einen llanssperling 

 auf Eiern brütend. 



Das Zerstören der in künstlichen Nisthöh- 

 len befiudlichen Nester erwies sich als zu 

 geringer Scliut/. gegen die Sperlinge, weil 

 die vielen natürlichen Baumliöhlen der Insel 

 ebenfalls vielen Familien Zuflucht gaben. Es 

 wurde deshalb auch das Vermindern der alten 

 Vögel notwendig. Dem stehen jedoch zahl- 

 reiche Hindernisse entgegen. Im Winter, wenn 

 Fangapparute und Schiesswaft'eu mit Erfolg 

 angewendet werden könnten, sind kaum einige 

 Sperlinge auf der Insel vorhanden, im Som- 

 mer jedoch, wenn sie sich massenhaft auf 

 der Insel ansammeln, können Schiesswaffen 

 durchaus nicht benützt werden, und gab der 

 automatisch funktionierende, mit Getreidekör- 

 nern als Lockmittel versehene Fangkorb nicht 

 die geringsten Resultate. 



Diese Schwierigkeiten erhöhen jedoch nur 

 den Wetí der Margai'eteninsel als Versuchs- 

 station, indem wir dadurch ein getreues Bild 

 erhalten, unter welchen Umständen die Vogel- 

 schützler die Meisenansiedelung auf der von 

 Sperlingen wimmelnden Tiefebene vollbrin- 

 gen, was zugleich auch die Gelegenheit zu 

 zahlreichen, lehrreichen Versuchen bezüglich 

 Bekämpfung der gemeinsam gefühlten Schwie- 

 rigkeiien ergibt. Indem die Insel mittlerweile 

 in das Eigentum der Hauptstadt überging, 

 wurde die Anzahl des Aufsiciitspersonales 

 erheblich vermehrt. Die mit der Begiessung 

 betrauten Arbeiter werden durch emptindliche 

 Geldstrafen zu grösserer Achtsamkeit gezwun- 

 gen. Die am meisten gefährdeten Nisthöhlen 

 placierte ich übrigens derartig in die Mitte 

 von Baumgruppen. dass das Flugloch der- 

 selben vom Wasserstrahle selbst mit Absicht 

 nicht erreicht werden kann. 



