256 



Hirt adtak még : Lemon E. Frank úr, az angol 

 kir. madárvédő társulat titkára, Graham F. S. 

 úr, English M. C. úr és Tait W. C, a ki a 

 ,DaUy Mail" 1909 márcziiis 4-iki számában 

 megjelent közleményt küldte hozzánk. 



McKenzie Péter úr a durbani sajtóban is 

 közölte az esetet, s innen szerzett róla tudo- 

 mást Münder E. Tir, Ausztria-Magyarország 

 durbani konzula, a ki azonnal fölismerve az 

 eset nagy tudományos fontosságát, a legnag\'obb 

 gondossággal összegyűjtötte a reá vonatkozó 

 adatokat és McKenzie úrtól beszerezte a 

 gyűrűt is. Kutatásainak eredményéről jelentést 

 tett a m. kir. földmi veié -ügyi Minisztériumnak, 

 s jelentéséhez mellékelte a gyűrűt is. Mind 

 a kettő a kir. M. 0. K. idevágó gyűjteményé- 

 ben van, mint becses okmánya ennek az 

 ornithophaenologiai szempontjából oly fontos 

 adatnak. 



A közelebbi részleteket McKenzie Péter 

 úr 1909 ápr. 7-én levelében a következőkben 

 mondja el: „A gólyák nagy csapatokban jár- 

 tak itt és körülbelül egy hónapon át tartóz- 

 kodtak környékünkön. A zöme márczius vége 

 előtt tűnt el s az utolsót márczius 29-én láttam. 

 Hozzánk meglehetős rendetlenül érkeznek a 

 gólyák : némelyik esztendőben egyet se lát- 

 hatunk, máskor viszont gyakoriak. Általában 

 nedves években nagyobb számban láthatók". 



Érdekesnek tartom még fölemlíteni, hogy 

 Wilkinson A. úr durbani eszperantista a lapok 

 közleményei alapján megírta a hírt Özentmarjay 

 Dezső úrnak, a budapesti eszperantisták főnö- 

 kének, a ki intézetünket szintén értesítette. 



A magyar madárjelöléseknek ezt az első na- 

 gyobb sikerét a napi sajtó is a legszélesebb 

 körökben terjesztette, így a „Times" 1909. 

 évi márczius 17-iki száma hosszabb méltatást 

 közölt Herman OTTó-nak a k. M. 0. K. igaz- 

 gatójának toUáliól. 



Fogadják mindazok, a kik a hír közvetítésé- 

 ben közreműködtek, a kir. M. 0. K. hálás 

 köszönetét. A nevek és a hírközlés módjának 



so auch in der Nr. vom 20. März 1909 des 

 „The Field". Ausserdem wurde uns der Be- 

 richt noch von folgenden zugesendet : Herr 

 E. Frank Lemon, Sekretär der König! Gesell- 

 schaft für Vogelschutz, die Herren F. S. Gra- 

 ham und M. C. Enülihh und auch Herr W. C. 

 Tait, der uns den Bericht der ..Dailij il/aii", er- 

 schienen in der Nr. vom 4. März 1909, zustellte. 



Herr Peter McKenzie berichtete über den 

 Fall auch in der Presse von Durban, von wo 

 auch Herr E. Münder, Konsul Österreich- 

 Ungarns in Durban, denselben vernahm ; die 

 grosse wissenschaftliche Bedeutung desselben 

 sofort erkennend, sammelte er mit der grössten 

 Sorgfalt die darauf bezüglichen Daten und er- 

 warb von Herrn Peter McKenzie auch den Ring. 

 Von den Resultaten seiner Nachforschungen 

 berichtete er an das Königl. Ungarische Minis- 

 terium für Ackerbau, und legte dem Berichte 

 auch den Ring bei. Beide befinden sich in der 

 diesbezüglichen Sammlung der Königl. U. 0. C 

 als wertvolle Dokumente dieser für die Ornitho- 

 phaenologie so wichtigen Tatsache. 



Die näheren Details erhielten wir von 

 Herrn Petbr McKenzie in einem vom 7. April 

 1909 datierten Schreiben: „Die Störche waren 

 hier in grosser Anzahl vorhanden und hielten 

 sich annähernd einen Monat lang in unserer 

 Gegend auf. Der grösste Teil zog noch vor 

 Ende März weg ; den letzten beobachtete 

 ich am 29. März. Die Störche erscheinen bei 

 uns ziemlich unregelmässig ; in manchen 

 Jahren ist kein einziger zu sehen, in anderen sind 

 sie wieder häufig. Im allgemeinen sind sie in 

 feuchten Jahren in grösserer Anzahl zu sehen." 



Es dürfte vielleicht Interesse beanspruchen, 

 dass Herr \. Wilkinson, Esperantist in Durban, 

 den Fall nach Zeitungsnotizen an Herrn De- 

 SIDERIU8 V. Szentmarjay, deu Präses der Espe- 

 rantisten in Budapest, berichtete, der unserem 

 Institute ebenfalls darüber Mitteilung machte. 



Dieser erste grössere Erfolg der unga- 

 rischen Vogelmarkierungsversuchen wurde 

 auch von der Tagespresse in den weitesten 

 Kreisen verbreitet; so gab auch die am 17. 

 März herausgegebene Nr. der „ Times" eine 

 eingehendere Würdigung des Falles aus der 

 Feder des Direktors der Königl. U. 0. G. 

 Herrn Otto Herman's. 



Empfangen alle jene, welche bei der Ver- 

 mittlung der Kunde mitwirkten, den herzlich- 

 sten Dank der Königl. U. 0. C. Mit dem 



