260 



jelftH fiókák csak niininiális számban érkeztek 1 

 vissza a sziilőfölcirc. Kl)l)ől részben azt 

 lehet következtetni, ii(p,iry litközben <s a téli 

 szállásban rcnrlkiviil sok jinsztnl cl a fiatal 

 gólyák küziil, ile arra is lehel kij\etkeztetni, j 

 iiogy már a téli szálláson csatlakoznak egy- 

 máshoz a párok, a melyek azután egész más 

 vidékeken telepednek meg s evvel me(/akad(t- \ 

 Ijjuszák a faj fönmaradására veszélyessé val- 

 liate heltenyésziést. 



Egyelőre csak odavetett gondoiati-(d van 

 szó, melynek esetleges helyességét csak a 

 továbiji jelölési kísérletek és a gólya élet- 

 módjának behatóbb megfigyelése révén lehet 

 majd eldönteni. 



Annyit azonban talán már az első évi gólya- 

 jelölés mérlegeként is ki szabad mondani, 

 hogy a már meglevő, valamint a még vár- 

 ható eredmények döntő fontosságúak nemcsak 

 magára a vonulás kérdésére, hanem sok más 

 ökológiai kérdésre nézve is, továbbá, hogy 

 ezeket az eredményeket csakis evvel a mód- 

 szerrel lehet elérni, hogy tehát az idevágó 

 kísérletek folytatása oly tudományos föladat, 

 a melyet előbb vagy utóbb, de mindenképen 

 el kell végezni 



A feliér gólya mellett még különösen a 

 dankasirály vonulására nézve kaptunk jelen- 

 tékenyebb^ anyagot. A múlt évi adatokhoz 

 járulnak még a következők : 



1. A 692 számú sirálygyűrűvel 1908 június 

 19-én a velenczei tavon levő sirálytelepen 

 tőlem megjelölt fiókát Felice Márton 1908 

 deczember 16-án ejtette el a Pó folyó men- 

 tén, Moncalíeri községben Torino közelében. 

 Az értesítést Dr. Festa Henrik úr szívességé- 

 gének köszönhetjük. A gyűrűt nem tudtuk 

 megkapni, minthogy a vadász a kitömetett 

 madártól nem akart megválni. Moncalíeri 860 

 kilométernyire délnyugatra fekszik a velenczei 

 tótól. 



2. A 678 és 799 számú sirálygyürűkkel 

 mind a két lábán, tőlem és Csörqey Tirusz-tól 

 1908 június 19-én a velenczei tavon megje- 

 lölt sirályfiókát elejtette Allione A. 1909 

 márczius 16-án a palermói öbölben, Sziczilia 



werden, dass die gezeichneten Jungen nur 

 ill iiüiiiiiialiT An/.alil in die Heimat zurück- 

 kehren. Man kann hieraus einerseits darauf 

 sciiliessen, das unterwegs und im Winter- 

 quartiere ausserordentlich viele Jimgstörche 

 iitiikommen. es bleibt jedoch auch die Mög- 

 lichkei offen, dass sich die Paare schon in 

 den \Vinter(|iiartiei'eii einander anschliessen, 

 ^v(•l(•he sicli dann in ganz anderen Gebieten 

 ansiedeln nini rludurch die Iiizueht. ivelehe die 

 ErlmHuiiiider Artyefährdenlcöiinic.zu verhiUen. 



Es haiideli sich vorläiitig nur iiiii einen eben 

 angedeiiteieii (ieibuiken. dessen eventuelle 

 Richtigkeit nur dmcli die weiteren Markie- 

 rungsversuche und durch die eingehendere 

 Beobachtung der Lebensweise des Storches 

 entschieden werden kann 



So viel kann jedoch auch sclion auf Grund 

 der Resultate der ersten Storchmarkierungen 

 ausgesprochen werden, dass die schon vor- 

 handenen, sowie die in der Zukunft zu 

 erwartenden Resultate von entscheidender 

 Wichtigkeit nicht nur für die Zugsforschung, 

 sondern auch für andere oekologische Fragen 

 sind, dass diese Resultate nur mittels dieser 

 Methode erreicht werden können und dass 

 daher die Diirchfüliriing dieser Versuche eine 

 solche wissenschaftliche Aufgabe ist. welche 

 früher oder später, aber unbedingt erledigt 

 werden muss. 



Neben dem weissen Storche erliielten wir 

 noch besonders über die Lachiuöven ein 

 bedeutenderes Materiale. Zu den sclion im 

 vorigen Jahre publizierten Daten kommen 

 noch folgende ' 



1. Die mit Mövenring Nr. 692 am lit. .Inni 

 1908 in der Mövenkolonie des Sees von Ve- 

 lencze von mir als Nestjnnges gezeichnete 

 Lachmöve wurde am 16. Dezember 1908 am 

 Po-Flusse bei .Moncalíeri nächst Torino von 

 Martin Felice erlegt. Die Nachricht verdanken 

 wir der Güte des Herrn Dr. Heinrich Festa. 

 Den Ring konnten wir nicJit erhalten, da sich 

 der Jäger von dem ausgestopften Vogel nicht 

 trennen wollte. 



Moncalíeri liegt 860 Kilometer südwestlich 

 vom See von Velencze. 



2. Die mit den Mövenringen Nr. 678 und 

 799 am 19. Juni 1908 in der Mövenkolonie 

 des Sees von Velencze von mir und von 

 TiTüs CsöRGEY als Nestjunges gezeichnete Lach- 

 möve wurde am 16. März 1909 von A. Allione 



