202 



ellentmondottak egymásnak, még pedig egy- 

 szerűen azért, mert mindegyik más és más 

 fajokra vonatkozó — egyébként tényleg abszo- 

 lút biztos — megfigyelésekre támaszkodva, 

 igyekezett általános érvényű törvényeket meg- 

 állapitani a madárvoiiulás kérdésében. Azt 

 hiszem, hogy evvel a megismeréssel döiitö 

 fontosságú irányelvet nyertünk, a mely, ha 

 litat tud magának törni, gyökeres változást 

 fog előidézni a madárvonulásra vojiatkozó 

 jövő kutatásokban. Ezt a fontos eredményt 

 pedig csak a madárjelölések révén elért eddigi 

 tapasztalatokból lehetett egész biztossággal 

 megállapítani. 



Minthogy az egész országban csak a ve- 

 lenizei tavon levő telepen jelöltünk sirályo- 

 kat, azért érdeklődtünk az iránt is, hogy az 

 1909. év tavaszán láttak- e a telepen megje- 

 lölt, tehát a szülőföldre visszatért sirályokat 

 is. A velenczei tó halászainak és tócsőszeinek 

 elismert éles és megbízható megfigyelései az 

 első évben negativ választ adtak erre a kér- 

 désre. Lehetséges, hogy az idei jóval nagyobb 

 méretű jelölések erre vonatkozólag is nyúj- 

 tanak majd érdekes adalékokat a vonulásra 

 vonatkozó kutatás számára. 



Az 1908 évi jelölési eredmények közül 

 mint utolsókat a füsti fecskére vonatkozókat 

 fogom még felsorolni. Az átvonulási területről 

 és a téli szállásról semmiféle adatot se kap- 

 tunk. Valószínű, hogy kevesen lövik, illetőleg 

 fogják őket. vagy ha akadnak is ilyenek, 

 azok tartózkodnak attól, hogy a híradás révén 

 magukra tereljék a figyelmet. Idevágó ada- 

 taink mind arra vonatkoznak, hogy az üreg 

 fecskék visszatérnek a szülőföldre és ott a 

 múlt évi fészküket foglalják el Szeöts Béla 

 úr, a ki fáradhatatlan buzgalommal végzi ezeket 

 a kísérleteket, Tavarnáii két bizonyítékot is 

 szerzett erre nézve. Az 1908 aug. i;]-án 334 

 számú fecskegyűrüvel megjelölt öreg füstifecske 

 1909 április 24-én a múlt évi fészkében tartóz- 

 kodott. Hasonlóképen az 1908 aug. 18-án 335 

 számú fecskegyűrűvel megjelölt öreg füsti 

 fecskét is megtalálta 1909 június 1-én a 

 múlt évi fészkén. Mind a két példányra líj 

 gyűrűt rakott és egyúttal megjelölte a pár- 

 jukat is, úgy hogy a jövő évben még érde- 



Ansichten selbst der gründlichsten Beobachter 

 oft in der unvereinbarsten Weise einander 

 widersprechen und zwar einfach nur darum, 

 weil ein jerler in seinen übrigens absolut 

 sicheren, sich aber auf andere .\rten beziehen- 

 den BeobacJitnriLien ilie Grundlagen von allge- 

 mein giltigen Geselzn)ässigkeiten in dir Kr- 

 sclicinuiig des Vogelzuges erblickte. 



Diese Krkenntnis dürfte ein Direktiv- 

 ])rin/ip \on entscheidender \\'ichtigkeit sein, 

 welches, falls es sich wirklich bewähren wird, 

 gründliche Veränderungen in der zukünftigen 

 Forschung des Vogelzuges hervorrufen könnte. 

 Dieses wichtige Resultat konnte aber mit 

 uribezweifelbarer (iewisslieit nur ans den Erfah- 

 rungen bestimmt werden, welche die i>islieri- 

 gen Markierungs versuche ergaben. 



Indem im ganzen Lande nur in der Kolonie 

 des Sees von Velencze Lachmöven gezeich- 

 net wurden, interessierte es uns zu wissen, 

 ob in der Kolonie gezeichnete, d. i. in die 

 Heimat zurückgekehrte Möven beoi)aclitet 

 wurden. Die anerkannt genauen und verläss- 

 licheu Beobaclitungeii der Fiscliei- iiml 8ee- 

 liüter ergaben im ersten .lahre diesliezüglich 

 eine negative Antwort. Möglich, dass die in 

 bedeutend grösserem Masstabe durchgeführ- 

 ten Markierungen im heurigen Jahre auch 

 diesbezüglich interessante Beiträge zur \'ogel- 

 zugsforscliiing ergeben werden. 



Von den Markierungsresuliaten des Jahres 

 iildS möeiite ich als letzte noch die auf die 

 Rauchschwalbe Bezug habenden anführen. 

 Aus den Dnrchzugsgebieten und Winterquar- 

 tieren erhielten wir nicht eine einzige Angabe. 

 Wahrscheinlich werden sie nicht häutig ge- 

 schossen oder sonst gefangen, oder aber 

 scheuen sich vielleicht die Erbeuter Nachricht 

 zu geben, um damit die Aufmerksamkeit nicht 

 auf sich zu lenken. Unsere hielier gehörigen 

 Daten beziehen sich sämtlich auf die Tat- 

 sache, dass die alten Vögel in ihre Heimat 

 zurückkehren und hier das vorjährige Nest 

 wieder besiedeln Herr Béla v. Szeöts, der 

 diese Versuche mit unermüdlichem Eifer voll- 

 führt, erbrachte in Tavarna zwei diesbezüg- 

 liche Beweise. Eine am 13. August 1908 mit 

 dem Schwalbenringe Nr. 334 gezeichnete alte 

 Rauchschwalbe wurde am 24. April 1909 

 wieder in ihrem vorjährigen Neste gefangen. 

 Ebenso wurde auch die am 18. August 1908 

 mit dem Schwalbenringe Nr. 335 gezeichnete 



