267 



István úr Pereg, pestmejiyei, dunanieiiti köz- 

 ségben, 25 kilométernyire keleti iriliiybaii. 



4. Jelöltem az 1194 számú sirálj'gyűrüvel; 

 elejtette szeptember 20i'iii Btoyhr Jánus úr, 

 Niederweideii mellett, a Morva-torok közelé- 

 ben, Alsó-Ausztriában, ISO kilométernyire 

 északnyuiíati irányban. 



Mig a mnlt évben kézrekerült példányok 

 — összesen négy — valamennyien Olasz- 

 országban lettek elejtve, aildig az idén 

 eddigelé még nem kajttunk liírt Olaszország- 

 ban elejtett példányokn'il. A felsorolt négy 

 adat a iinilt éviekkel egyesítve a mellett 

 szól, hogy a liaiikasiráiy-tiókák a repítés 

 ntán elhagyják a teszektelepet és liosszas 

 kóborlások után nagy területeken szétszó- 

 ródva, de lehetőleg a vizek mentén haladva 

 vonulnak lassanként a Földközi tenger part- 

 vidékein és Olaszország belvizei mentén el- 

 terülő téli szállásaik felé. A kérdést majd 

 csak akkor lehet behatóbban tárgyalni, ha 

 az 1909. évi jelölések összes eredménye 

 már ismeretes lesz. 



Peliér g<')lya. — Ciconia ciionia (L.). 



1. Fióka; jelölte J9U9 Julius lö-én Sze- 

 repen, Biharmegyében, Rác/ Hí:i.a úr az 547 

 számú gólyagyürűvel ; holtan találták ugyan- 

 csak Szerepen, 1909. augusztus 2-án. Allíió- 

 lag verekedés közben pusztult el. A tiókák 

 jiilius IH-án hagyták el a fészket. 



Ennek az adatnak az a tanúsága, hogy a 

 fióka két héttel a jelölés után még a szülő- 

 földjén tartózkodott. 



2. Fióka; jelölte 1909 július G-án Leber 

 Antal úr. Madarász, szalmármegyei községben 

 927 számú gólyagyürűvel ; 1909. aug. 2ü-áii 

 este Pojána-Mörul, krassószörénymegyei fűrész- 

 telepen rászállt egy miinkásliáz kéményére, 

 a hol egy munkásfiú elfogta. Pojána-.Mörnl 

 déli irányban 250 kilométernyire fekszik a 

 jelölő helytől. A madarat már aznap délután 

 látták egy másik fehér gólya társaságában, 

 a mely másnapra tovább vonult. .\ jelölt 

 gólyát körülbelül szeptember 20-ig fogságban 

 tartották, de akkor elrepült, mert levágott 

 szárnytollai akkorára ismét kinőttek. A gyűrűt 

 előzőleg levették a lábáról. A részletes ada- 

 tokat GüRA Károía- m. k. erdőmérnök úrnak 



Pest, an der Donau, 25 Kilometer östlich 

 von der Kolonie entfernt. 



4. Wurde mit Mövenring Nr. 1 I'.)4 von mir 

 gezeichnet; erlegt am 20. S('pt('iiil)cr 19(19 

 von Herrn Johann Stovuh bei Niederweiden in 

 der Nähe der Marchmündiing, Niederösterreicli, 

 ISO Kilomet(M- nordwestlich von der Kohmie 

 entfernt. 



Während die im vorigiMi Jahre erbeuteten 

 Exemplare -- insgesamt 4 alle in Italien 

 erlegt wurden, erhi(4ten wir lieuer noch keine 

 Nachricht von in Italien erlegten Lacliinöven. 

 Die hier aiigefiíhrt(ín 4 Daten vereint mit 

 den vorjährigen sprechen dafür, dass die 

 Lachmövenjiingen nach dem Fliiggevverden 

 die Krutkolonie verlassen und auf ein grosses 

 Gebiet zerstreut erst nach langandauernden 

 Streifereien möglichst den Gewässern entlang 

 ziehend allmählich ihre Winterquartiere an 

 den Küsten des Mittelländischen Meeres und 

 den Hinnengewässern Italiens erreichen. Eine 

 eingehendere ßehaiullung folgt erst dann, 

 wenn die Resultate der Markierungen vom Jahre 

 1909 schon bekannt sein werden. 



Wei.sser Storch — Ciconia ciconia (L.). 



1. Nestjnnges ; gezeichnet am 15. Juli 1909 

 in Szerep, Kom. lÜhar, von Herrn Beh v. 

 Râc'z mit dem Storcliringe Nr. 547 ; tot anf- 

 gefiinilen ebenfalls in Szerep am 2 August 

 1909. Ging angeblich während eines Streites 

 zugrunde. Die Jungen verliessen das Xest am 

 IS. Juli. 



Es erhellt hieraus, dass sich der Jung- 

 storcli zwei Wochen nach dem .\nstliegeii, 

 noch in der Heimat aufhielt. 



2. Nestjunges; gezeichnet am (i. Jnli 19(lil 

 von Herrn Anton Liíbhr in Madarász, Kom. 

 Szatraár, mit dem Storchringe Nr. 927, wurde 

 von einem Arbeiterin ngen lebendig gefangen 

 am 26. August 190ÍI abends in dar Sägemüh- 

 len-Kolonie Pojána-Mörul, Koiu. Krassó-Sz., 

 auf dem Ranchfange eines Arbeiterhanses. 

 Pojána-Mörul beüudet sich 250 Kilometer 

 südlich von dem Markierungsorte. Der Vogel 

 wurde schon am Nachmittag desselben Tages 

 u. zw. in Gesellschaft eines anderen weissen 

 Storches gesehen, welcher am nächsten Tage 

 wegzog. Der gezeichnete Storch wurde bei- 

 läufig bis zum 20 Septendier in Gefangen- 

 schaft gehalten, welcher er jedoch entfloh, 

 sobald seine gestutzten Schwungfedern wieder 

 ausgewachsen waren. Der Ring wurde ihm 



3-i* 



